‫- בפרקים הקודמים -‬
‫הגיע הזמן למלחמה.‬
‫הצילו.‬
‫עדיף להסתתר ולהמתין שיחלים.‬
‫אמרת שלא אהבת את האימא האחרת שלי, את האימא האמיתית שלי.‬
‫שהיא הייתה טעות.‬
‫גם אני טעות?‬
‫תמיד אמצא את דרכי בחזרה אלייך.‬
‫אני אתגעגע למקום הזה.‬
‫היית מחוסר הכרה כמעט חודשיים.‬
‫תיידוס חושב שהוא ניצח במלחמה הזו,‬
‫שהוא ובעלי בריתו בטוחים על כוכב הלכת שהוא אימץ לעצמו.‬
‫ת'ראג חוזר לווילטרום. הוא יארגן הכול מחדש.‬
‫אם נכה בת'ראג עכשיו,‬
‫לפני שיתאחד עם הכוחות שנותרו,‬
‫אולי יהיה לנו סיכוי לסיים את המלחמה הזו לנצח.‬
‫זו פעולת החבלה השלישית השבוע של המקומיים ברלוניאן.‬
‫המין הזה ממשיך להתריס באופן יוצא דופן,‬
‫למרות הפגנת עליונותם הברורה של בני וילטרום.‬
‫אני מציע דילול אוכלוסייה נרחב בכוכב הלכת‬
‫לפני שישבשו עוד יותר את פעולות הכרייה שלנו.‬
‫הם מתנגדים לנו כי אנחנו כובשים,‬
‫ואנחנו אכזריים.‬
‫אם נרסן את עצמנו,‬
‫כוח העבודה שלהם רק יסייע לנו להשיג את מטרותינו.‬
‫כוח העבודה שלהם לא שווה דבר בלי הפחד והכבוד שלהם.‬
‫ההכחדה תשמש דוגמה, לא רק עבורם,‬
‫אלא עבור המין הסורר הבא.‬
‫"סורר"?‬
‫בני וילטרום לא מכבדים כוח?‬
‫את האומץ להתעמת עם מי שמדכא אותם?‬
‫הם כלום בשבילנו.‬
‫העובדה שאתה מאמין אחרת גורמת לי…‬
‫ריג'נט ת'ראג.‬
‫הקיסר ארגול.‬
‫מה עצתך?‬
‫תיידוס, אתה אומר שבני וילטרום מכבדים כוח.‬
‫זה נכון. בהחלט.‬
‫אבל הכוח של היצורים האלה אינו כוח אמיתי.‬
‫עלינו לחנך אותם, לא בגלל התנגדותם,‬
‫אלא משום שחולשתם היא עלבון לסדר הטבעי של היקום.‬
‫אתה צעיר, ריג'נט.‬
‫אולי אתה עדיין לא מבין את ההשלכות לטווח…‬
‫ריג'נט ת'ראג צודק.‬
‫תצמצמו את אוכלוסיית כוכב הלכת ב-25 אחוז.‬
‫אם הם ימשיכו להתקומם,‬
‫תמחקו אותם.‬
‫הקיסר, אני מפציר בך לשקול זאת שוב.‬
‫מה אתה אומר?‬
‫תיידוס ואני נלחמנו זה לצד זה בקפידה מיינור.‬
‫הוא היה החזק ביותר מבינינו, והאכזר ביותר.‬
‫אבל מאז שחזר לאחר שנים שבילה ברביע ליי,‬
‫הוא מדבר על רחמים ומטיל ספק בדרכינו.‬
‫זה מטריד.‬
‫אם לדעתך החולשה שלו מזיקה לאימפריה,‬
‫תפעל.‬
‫אולי אני… טועה.‬
‫הקיסר ארגול הראה לנו את כוחנו.‬
‫לימד אותנו את גדולתנו.‬
‫התווה לנו את גורלנו.‬
‫בזכותו, הכול שייך לנו.‬
‫הכול שייך לנו.‬
‫הבוגד נמלט.‬
‫אבל אנחנו נמצא אותו והוא ישלם על בגידתו.‬
‫תהיו בטוחים בכך.‬
‫אפילו במותו, הקיסר ארגול מראה לנו‬
‫שיש בחברה שלנו חולי‬
‫שמרעיל אותנו מבפנים.‬
‫אנחנו נעקור את הסרטן הזה מתוכנו.‬
‫אתה. גם אתה עלול לבגוד בנו ביום מן הימים?‬
‫לא, גרנד ריג'נט.‬
‫אני לא מאמין לך.‬
‫כפי שנהוג אצלנו,‬
‫אני אירש את כיסאו של הגרנד ריג'נט של וילטרום,‬
‫עד שנמצא את אחד מיורשיו של ארגול.‬
‫זו הפקודה הראשונה שלי.‬
‫תחפשו את החולשה שאפשרה את הבגידה הזו.‬
‫ותמגרו אותה מתוכנו.‬
‫כן.‬
‫לא.‬
‫זה נגמר.‬
‫אני לא אחזור על דבריי.‬
‫כן, גרנד ריג'נט.‬
‫הדם שזרם ברחובותינו…‬
‫טיהר אותנו.‬
‫בשבילכם, החזקים,‬
‫החיים שלכם הם הפרס.‬
‫אבל העבודה שלנו עוד לא הסתיימה.‬
‫כי גם במותו,‬
‫ארגול עדיין מנחה אותנו.‬
‫נלך בדרכו ונתפוס את מקומנו כשליטיה החוקיים של הגלקסיה.‬
‫היקום עצמו יכרע ברך בפנינו.‬
‫כפי שאמור להיות.‬
‫הכול שייך לנו.‬
‫אכזבתי אותך, קיסרי.‬
‫אבל לא אאכזב את בני עמנו.‬
‫לא עוד פעם.‬
‫כל מקורות המודיעין מסכימים.‬
‫ת'ראג נסוג לווילטרום עם בודדים בלבד מאנשיו.‬
‫השאר בדרכם לשם, אבל יגיעו רק עוד כמה ימים.‬
‫זו ההזדמנות שלנו.‬
‫רגע קצר שבו הריג'נט פגיע.‬
‫תיידוס הגדול? אל תבין אותי לא נכון.‬
‫הייתי שמח להרוג את ת'ראג בגלל מיליון סיבות.‬
‫אבל זה לא ישאיר אותנו עם 40 ומשהו‬
‫בני וילטרום מעוצבנים ונקמניים אף יותר?‬
‫מאז ההתנקשות בקיסר ארגול,‬
‫לא היה להם מנהיג מלבד ת'ראג.‬
‫אם יפסיד, הם ייוותרו חלשים וחסרי הכוונה,‬
‫ויילחמו בינם לבין עצמם כפי שעשו בעבר.‬
‫זה לא יהיה קל.‬
‫אבל כשת'ראג ימות,‬
‫האחרים ייפלו בזה אחר זה.‬
‫לבד, ת'ראג עלול להביס כל אחד מאיתנו.‬
‫אבל ביחד, יש לנו סיכוי לסיים את המלחמה הזו לנצח.‬
‫עתיד הגלקסיה תלוי בנו.‬
‫וייתכן שחלק מאיתנו לא ישובו,‬
‫אבל זה שווה כל מחיר, כדי להוכיח לאימפריית וילטרום,‬
‫אחת ולתמיד,‬
‫שאפילו הכוח שלהם, לא הופך אותם למין…‬
‫בלתי מנוצח‬
‫אנחנו בדרך להילחם בבחור ששמו ת'ראג.‬
‫זה רק הוא ועוד שניים או שלושה אחרים…‬
‫מול שמונה מאיתנו, אז… קל, נכון?‬
‫אבל נראה שמלידה אימנו אותו במיוחד‬
‫להיות בן וילטרום החזק ביותר אי פעם.‬
‫אפילו אבא שלי נלחץ מהעימות איתו.‬
‫איב, אני לא יודע, אני מרגיש…‬
‫אני מרגיש שזה שונה.‬
‫זו ההזדמנות האחרונה לצלם לך הודעה,‬
‫למקרה שמשהו יקרה, ו…‬
‫את יודעת מה?‬
‫את לעולם לא תראי אותה, כי אני אוהב אותך‬
‫ואני אחזור.‬
‫אני לא מאמין. גם את?‬
‫לא אמרתי שהם דוחים. אמרתי שאני לא רוצה אחד.‬
‫כן, אני יודע. אף אחד לא רוצה.‬
‫היי, אני אוכל כל דבר.‬
‫אבא שלי מכנה אותי "גורס האשפה האנושי".‬
‫פשוט אף פעם אין לי תיאבון כשאני לחוצה.‬
‫ובנוסף, לדברים האלה יש פנים.‬
‫גם לפרות שעושות "מו" יש פנים.‬
‫טוב, ראשית, אף אחד מעל גיל שלוש לא אומר "פרות שעושות 'מו'".‬
‫ושנית, אין להן פנים כשאני אוכלת אותן.‬
‫למה כולם לחוצים כל כך לגבי הקרב עם הת'ראג הזה?‬
‫אין מצב שהוא מצדיק את הרעש סביבו.‬
‫לא ראית את הדוחות.‬
‫מה כתוב בהם?‬
‫שהוא מצדיק את כל הרעש סביבו.‬
‫עוד נראה.‬
‫כולכם משוגעים. אתם חייבים לאכול משהו.‬
‫היונופן צודק.‬
‫צריך להזין את עצמנו לפני הקרב.‬
‫אחר כך נתענג על הקרביים של אויבנו.‬
‫או שהם יתענגו על הקרביים שלנו.‬
‫אז ייתכן שזו הסעודה האחרונה שלנו?‬
‫נהדר.‬
‫אם היית יכולה לאכול כל דבר עכשיו, מה היית אוכלת?‬
‫דרייב-ת'רו בבורגר מארט.‬
‫בול. המבורגר שלוש שכבות. כן.‬
‫עם צ'יפס בגבינה מהתפריט הסודי.‬
‫זה מה שאבא שלי ואני אוהבים.‬
‫בעצם, אם הייתי חייב לבחור,‬
‫הספגטי של פול.‬
‫הוא החבר של אימא שלי. הוא מכין את כדורי הבשר וכל זה בעצמו.‬
‫"קערת המוח" בגלקטיק גריל.‬
‫אני כבר אוכל אותה.‬
‫הארוחה האחרונה שלי תהיה הדם שלי שאיחנק ממנו‬
‫כשאנשום את נשימתי האחרונה,‬
‫אחרי קרב אגדי עם יריב חזק ממני.‬
‫זו תהיה ארוחה מספקת בהחלט.‬
‫נכון?‬
‫אתה נראה מודאג, נולאן.‬
‫אני מודאג.‬
‫גם אתה צריך להיות.‬
‫זה הסיכוי הטוב ביותר שלנו מזה מאות שנים לסיים את הסכסוך הזה.‬
‫אבל זה לא מה שמטריד אותך.‬
‫לא.‬
‫ת'ראג חייב למות.‬
‫אבל בני וילטרום האחרים… אמרת זאת בעצמך.‬
‫הם יהיו חלשים ומפוצלים בלעדיו.‬
‫ועדיין יהיו מסוגלים לגרום למוות ולהרס שלא יתואר.‬
‫אני לא אסתכן, גם לא לרגע, בכך שהאימפריה שלהם תקום שוב.‬
‫מארק ואוליבר הם גם חצי בני וילטרום.‬
‫חברים, הגענו לטווח החיישנים של וילטרום.‬
‫זה הזמן להתכונן.‬
‫יש לנו רק עשרה כאלה?‬
‫אין לך מושג עד כמה קשה‬
‫למצות ולזקק את רעל הסינלאק.‬
‫בקרוב.‬
‫גם תיידוס בא?‬
‫הוא בן איזה מיליון… שנה.‬
‫לא משנה.‬
‫תקשיבו לי.‬
‫עד כמה חזקים שאתם חושבים שאתם,‬
‫ת'ראג חזק יותר.‬
‫אל תיתנו לו להרחיק אתכם מהקבוצה.‬
‫זה גם אומר שלא תנסה להרוג אותו לבד, אוליבר.‬
‫אני לא.‬
‫נישאר ביחד.‬
‫רק ככה ננצח.‬
‫אם משהו יקרה…‬
‫תזכרו שאני…‬
‫אנחנו יודעים.‬
‫אני אהיה ממש מבואס אם לא אשרוד.‬
‫כולם מוכנים?‬
‫תיצמדו לתוכנית.‬
‫תחמקו על פני החיישנים שלהם,‬
‫ואז תסרקו את כוכב הלכת מהר ככל הניתן.‬
‫לכולכם יש נקודות ציון למקומות שבהם הריג'נט עשוי להיות.‬
‫כשתמצאו אותו, תקראו לאחרים.‬
‫תזכרו.‬
‫מותו של ת'ראג הוא הדבר היחיד שחשוב.‬
‫למה אתם מחכים?‬
‫תעופו כבר להציל את הגלקסיה.‬
‫אלה…‬
‫כן.‬
‫אחרי ההתנקשות בקיסר ארגול ואחרי הטיהור,‬
‫האימפריה שלנו גדלה במהירות‬
‫ככל שכבשנו יותר כוכבי לכת לזכר המנהיג שאיבדנו.‬
‫אבל לא עבר זמן רב עד שנגיף הייסורים הגיע‬
‫וחיסל כמעט את כולנו.‬
‫זה היה הקבר ההולם ביותר שיכולנו לחשוב עליו.‬
‫בכל פעם שעזבנו את הבית,‬
‫היינו נזכרים בחולשה ובכישלון שלנו.‬
‫הם יעזרו להסתיר את ההתקדמות שלנו.‬
‫חברים?‬
‫טוב, לפחות לא נבזבז זמן רב בחיפושים אחריו, נכון?‬
‫זה לא משנה כלום.‬
‫הם ידעו שאנחנו באים.‬
‫זה לא משנה.‬
‫תהרגו את ת'ראג!‬
‫כן!‬
‫בוגד!‬
‫אתה מעז לחזור לפה?‬
‫נקווה שמיץ החיפושיות יעבוד.‬
‫קבל את זה!‬
‫טוב, הוא עובד.‬
‫הוא בטוח עובד.‬
‫מעולה. תירי במישהו אחר.‬
‫הייתי צריך להרוג את שניכם בטרקסה.‬
‫הבוגד.‬
‫תמיד היית חלש, קרג.‬
‫אוליבר!‬
‫מאכזב כל כך.‬
‫זמנך על כדוה"א הפך אותך לרכרוכי.‬
‫אל תבני על זה.‬
‫עוד!‬
‫אלן, תעוף אל תיידוס.‬
‫מה? אוי, לא.‬
‫אני בדרך!‬
‫תהרגו אותו לפני שיירה שוב.‬
‫זה לא הרובה שלי שצריך להדאיג אותך.‬
‫עכשיו!‬
‫אלן.‬
‫תשמרי את החיצים.‬
‫היצורים האלה מתמודדים נהדר בעצמם.‬
‫קדימה!‬
‫עבר זמן רב מדי, נולאן.‬
‫מה אתה רוצה, ת'ראג?‬
‫רק לדבר עם חבר ותיק.‬
‫ממתי אנחנו מדברים?‬
‫תמיד דיברנו.‬
‫יש כאלה שבחרו לא להקשיב.‬
‫אז תדבר.‬
‫בוא הביתה, נולאן.‬
‫בוא הביתה ונסלח לך על הכול.‬
‫אין לנו בית.‬
‫המקום הזה הוא קבר.‬
‫וילטרום אינו קבר!‬
‫הוא מי שאנחנו.‬
‫אנחנו נחזיר אותו למה שהיה,‬
‫כשם שנחזיר את אנשינו למקומם הראוי בגלקסיה.‬
‫נותרו בקושי 40 מאיתנו, ת'ראג.‬
‫ארבעים בני וילטרום‬
‫שמכירים אותך טוב יותר ממה שאתה מכיר את עצמך,‬
‫שנלחמו לצידך,‬
‫שסבלו בדיוק כמוך.‬
‫אתם כבר לא המשפחה שלי.‬
‫אבל האיש שכמעט הביא להשמדתנו, הוא כן?‬
‫אני יודע שתיידוס יצר את וירוס הייסורים.‬
‫ולמרות זאת, אתה נלחם לצידו.‬
‫הוא השמיד את העם שלו.‬
‫כדי למנוע מאיתנו להשמיד אחרים.‬
‫אתה יודע שעשינו רק מה שנחוץ כדי לשמור על הסדר.‬
‫כמו לרדוף אחרי הבנים שלי?‬
‫בחנו את הבנים שלך, כשם שכולנו נבחנו.‬
‫נראה לך שתיידוס יהיה אדיב באותה המידה‬
‫אם ינצח במלחמה?‬
‫אני רואה שאתה לא תמים כמו שחששתי.‬
‫יצורים מגוחכים,‬
‫הסחת דעת, לכל היותר.‬
‫זה מה שאתה חושב על כל מין למעט המין שלך, לוקאן.‬
‫בקרוב תלמד אחרת.‬
‫תחזיק מעמד.‬
‫מתקן חפץ חיצוני.‬
‫תודה… תודה לך.‬
‫הכול טוב. תמשיך לכסח אותם.‬
‫בעבר הדהדו בחדר הזה אלפי קולות.‬
‫כולם מאוחדים בידיעה שהיקום שייך לווילטרום.‬
‫ארגול הראה לנו את זה.‬
‫לימד אותנו מה כוחנו האמיתי.‬
‫תיידוס…‬
‫תיידוס היה פחדן.‬
‫אתה יודע את זה, נכון?‬
‫זה לא משנה כלום.‬
‫מלחמה בשמו היא מלחמה על החורבן העצמי שלך.‬
‫על חורבן המשפחה שלך.‬
‫אני לא אתן לו לפגוע במשפחה שלי.‬
‫כבר נתת לו.‬
‫זה נגמר, ת'ראג.‬
‫כל הגלקסיה מאוחדת נגדנו.‬
‫אבל זה לא חייב להסתיים בהכחדה שלנו.‬
‫אם תסכים לתנאים אני אעצור את זה.‬
‫לא משנה מה תיידוס רוצה.‬
‫האם הקיסר שלנו היה מסכים לתנאים?‬
‫תסתכל סביבך, ת'ראג.‬
‫הפסדנו.‬
‫אתה לא מבין למה כל זה נפל?‬
‫זה הבית שלנו.‬
‫אנחנו נבנה אותו מחדש.‬
‫לא.‬
‫אתם לא תבנו.‬
‫כל מוות של בן וילטרום מותיר בי חלל.‬
‫היי, שמוק! התקשר חור שחור.‬
‫הוא רוצה שתפסיק לחפור.‬
‫אתה לא אחד משלנו.‬
‫אוליבר!‬
‫לא!‬
‫הילד היה כישלון.‬
‫הוא לא היה לך אח ראוי.‬
‫אני הרגתי את קונקווסט.‬
‫אני אהרוג גם אותך.‬
‫תראה לי.‬
‫זה לא מרשים אותי.‬
‫זואי!‬
‫מהר!‬
‫התחמושת התרוקנה.‬
‫לעזאזל! נגמרה לי התחמושת.‬
‫תהרוג אותי אם תוכל ותמות אם לא,‬
‫כדי שאמצא יריב ראוי יותר.‬
‫חיה!‬
‫סוף סוף!‬
‫לא.‬
‫כולם איתי. עכשיו.‬
‫תשכח ממנו. אני צריך אותך.‬
‫מה עושים?‬
‫ספייס רייסר! מקדימה!‬
‫לא! תישאר איתי!‬
‫לא.‬
‫אין מצב, לא נצליח!‬
‫מארק, תסמוך עליי.‬
‫ספייס רייסר, עכשיו!‬
‫לא.‬
‫לא!‬
‫תישאר צמוד!‬
‫תישארו ביחד!‬
‫זואי!‬
‫זו הייתה הדרך היחידה להראות להם את האמת.‬
‫אני יודע.‬
‫אוליבר. איפה אוליבר?‬
‫בני וילטרום!‬
‫העולם שלכם הושמד!‬
‫הכניעה היא האפשרות היחידה שלכם.‬
‫לא!‬
‫אני בוחר במוות!‬
‫הקיסר ארגול,‬
‫נקמתי את נקמתך.‬
‫אתם הבאים בתור.‬
‫תיידוס.‬
‫אלוהים.‬
‫אלן, תמצא את אוליבר.‬
‫אלן!‬
‫כן. כן, טוב.‬
‫הצעתי לך מחילה!‬
‫הצעתי לך מוות מכובד!‬
‫במקום זה, הרסת הכול!‬
‫הרגתי את תיידוס מהר מדי.‬
‫לא אעשה אותה הטעות איתך!‬
‫טוב. אני מבין.‬
‫כולכם קצת מופתעים ונסערים לגבי מה שקרה עכשיו.‬
‫ספייס רייסר? ספייס רייסר!‬
‫אלן!‬
‫זואי!‬
‫זה בסדר. טיפלתי בו.‬
‫חייבים לעוף!‬
‫אי אפשר להשאיר את מארק ואת נולאן.‬
‫ואיפה אוליבר?‬
‫לא נוכל לעזור להם.‬
‫יכולת להיות בן וילטרום,‬
‫אבל בחרת להיות…‬
‫איך?‬
‫איך נביס אותו?‬
‫מארק…‬
‫אבא!‬
‫איזה בזבוז.‬
‫גרנד ריג'נט, תהרוג אותו!‬
‫הם השמידו את הבית שלנו!‬
‫שקט!‬
‫אנחנו כבר מעטים…‬
‫מדי.‬
‫מה הפקודות שלך, גרנד ריג'נט?‬
‫היי.‬
‫היי, חבר. מארק?‬
‫אתה ער?‬
‫אתה ער.‬
‫תראה מה זה. ברוך שובך!‬
‫אלן.‬
‫כמה זמן?‬
‫שבועיים.‬
‫מצבך היה גבולי לזמן מה.‬
‫אגיד לך מה, אתם בהחלט יודעים איך להלחיץ יונופן.‬
‫איפה אוליבר? איפה אבא שלי?‬
‫אבא!‬
‫אתה בחיים.‬
‫התעוררתי אתמול.‬
‫אוליבר…‬
‫הוא יהיה בסדר.‬
‫הוא רק צריך זמן להחלים.‬
‫מה קרה לת'ראג ולאחרים?‬
‫מה הדבר האחרון שאתה זוכר?‬
‫ת'ראג תפס אותי.‬
‫אתה היית… חשבתי שאתה מת.‬
‫למה הוא השאיר אותנו בחיים?‬
‫שאלה טובה.‬
‫אבל יש לנו שאלה חשובה יותר.‬
‫מה?‬
‫איפה הם?‬
‫זה העניין.‬
‫כפי שכולכם יודעים…‬
‫כפי שכולכם יודעים, תיידוס מת.‬
‫אז המועצה ביקשה ממישהו להנהיג‬
‫עד שיהיה זמן למנות לו מחליף.‬
‫ותאמינו או לא,‬
‫זה אני.‬
‫הם בעיקר רוצים שאתמודד עם בעיה קטנה אחת.‬
‫בני וילטרום הנותרים.‬
‫כן.‬
‫הגנרלית טליה?‬
‫יש לנו ספינות שסורקות סקטור אחר סקטור, אבל בינתיים נראה שהם נעלמו.‬
‫זה מלחיץ את כולם.‬
‫אבל ההתחבאות היא סימן טוב, נכון?‬
‫זה לא משהו שבני וילטרום אוהבים…‬
‫מארק, מה קרה?‬
‫הם עפו לכדוה"א.‬
‫תרגום כתוביות: עדיאלה דיוויס‬
‫בקרת כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬