TIDLIGERE
-Hvem i helsike… -Damien Darkblood, demondetektiv.
Jeg vil si at jeg ser deg i helvete.
Det er et verre sted som venter deg.
Har midler til å gjeninnsette deg. Overflatebeboer med stor makt.
Bøy dere for Ka-Hor!
Er dere begge kvinner?
For å stoppe sequidene måtte jeg stoppe Rus.
Hvor skal du?
Skal hente sønnen min.
Jeg selger huset mitt. Du selger ditt.
Sov på det.
Kreftene mine er ikke bare ustabile lenger.
Ikke kødd med familien min.
Slutt, vær så snill.
Går det bra?
SKREDDER
Kan du ikke bare komme inn?
Hva er det, gutt?
Art. Jeg gjorde noe forferdelig.
Greit.
Jeg bare…
Jeg hadde ikke noe valg.
Jeg tror iallfall ikke det. Vet ikke om det betyr noe.
Jeg…
Jeg drepte noen.
Han var besatt, og det ville spre seg, men…
Han var uskyldig.
Det var ikke hans feil.
Jøss, Mark.
Det er ikke det verste.
Jeg gjorde det nesten igjen.
Jeg tenkte ikke engang på det. Jeg hadde hånden rundt halsen på en fyr,
og jeg ville virkelig drepe ham for å ha satt broren min i fare.
Men du gjorde det ikke.
Bare fordi Oliver stoppet meg.
Han så på meg som om jeg var en fremmed. Han…
Han var livredd.
Jeg er ham, Art. Det skjedde endelig.
Det må være mye mer død og ødeleggelse i kjølvannet ditt
for å gjøre deg som faren din, Mark.
Jeg burde gi denne tilbake.
Jeg fortjener den ikke.
Vet du hvem som aldri var bekymret for at han gjorde feil?
Nettopp.
Det at dette tærer på deg, viser at du ikke er ham,
og det blir du aldri.
Jeg gikk for langt, Art.
Hvis jeg var besatt og i ferd med å skade mange mennesker,
og den eneste måten å stoppe meg på, var å…
Jeg ville takket deg hele veien til perleporten.
Det finnes en grense.
Du tror du har blitt verre,
men jeg tror du fremdeles er den gutten som kom hit for noen år siden
og ville gjøre verden til et bedre sted.
Men verden er ikke like samarbeidsvillig som du trodde.
Føler du at du ikke kan bruke drakten lenger?
Så ikke gjør det.
Jeg kan ikke skru tilbake tiden og gjøre om det du gjorde.
Men når du er klar til å huske hvem du var,
en gutt som gjør sitt beste,
kan jeg i det minste få deg til å se bra ut.
Ja, jeg følte at vi trengte disse fargene igjen,
så jeg ordnet det for litt siden.
Takk, Art.
Virkelig.
Det endrer ikke hvordan jeg…
Beklager.
Hei, Eve.
Det går bra. Jeg kan gjøre en jobb.
Hvor?
De onde vil ikke bli satt fri.
Underrikets styre ender nå.
Flammene på dette stedet brenner med uovertruffen intensitet.
I evigheter har kjødet deres blitt herdet
i den rasende virvelvinden.
Men det er kun et ekko av stormen som herjer i meg.
Deres art er smidd i flammer.
Min art er flammen.
Kom og konfronter meg igjen.
Knus deres kropper
mot Volcanikkas urokkelige vilje.
La de som ikke kan brenne, brenne nok en gang.
Mine ulmende klør
vil nyte den kortvarige lindringen deres blod bringer.
Burde ha ventet. Prøvd påkallingsformelen nok en gang.
Du ville vel ventet til den kjerringa knuste planeten.
Trodde aldri du var feig, bror.
Enten feighet eller visdom.
Oppdag hvilken, ofte for sent.
La oss finne det ut sammen.
Hvorfor kan du ikke vike, som resten av ditt slag?
Hvorfor må du gjøre dette så vanskelig for deg selv?
Magmanittene mine er utallige.
Jeg må bare utånde min vilje for å påkalle flere.
Den infernalske tronen er min,
og den som trosser mitt velde, velger sin egen undergang.
Bland dere i saker dere ikke forstår.
I kampen mellom ild og ild er vinneren den som brenner sterkest.
Se meg brenne.
Ta henne nå.
Slåss!
Er dette alt deres krefter rekker til?
Mine overgår de dypeste avgrunnene i dette riket.
Kom igjen.
Damien, du klarer alltid å snu seier til nederlag i siste sekund.
Ikke beseiret.
Du er dessverre det.
Damien!
Bryr du deg om broren din? Synd.
Synd jeg bare kan drepe deg én gang.
Alvorlig skadet?
Far gjorde verre ting i sin tid.
Hæren er visst ikke så uendelig.
De vil snart oversvømme denne grotten og gjøre dere til aske.
Bare snakk. Patetisk.
Du får se hvordan jeg…
Tror du at du kan…
En liten…
Ingenting kan…
Bare snakk, hva? Jeg har knapt sagt et ord.
Domina…
Nei!
Nei.
Og så var det én.
Trodde vi hadde en sjanse.
Så dum du var.
Fortell ham nøyaktig hvor maktesløs du er.
Jeg ønsker ikke å knuse det store beistet en tredje gang.
Faktisk, fortell Satan
at jeg er det store beistet nå.
Han…
Han er ingenting.
Unnskyld, Domina.
Jeg er her, Darkblood.
Jeg trenger ikke å bli påkalt.
Jeg hørte kaoset og tordenen fra din kamp dypt inne i mitt fristed.
Jeg har lenge visst om ditt nederlag.
Beklager, mester. Kreftene er ikke sterke nok.
Angrer på mye.
Jeg begynner å miste tålmodigheten, Darkblood.
Situasjonen vår blir verre, og planene dine har bare ført til fiasko.
Min sult er allerede mettet, Darkblood.
Disse restene er under min verdighet.
Jeg forstår situasjonens alvor.
Men du trenger ikke å være så hatefull.
Beklager. Ja, jeg skal gjenopprette dem.
Det kan ta tid, siden kreftene mine er svekket,
men det vil skje.
Takk, store beist.
Jeg setter pris på lojaliteten fra klan Darkblood.
Den er uberettiget slik jeg er nå.
Jeg er beæret over din iherdighet,
trass i at du har bøtt tidobbelt for sviket.
Din søsters raseri er fantastisk.
Ikke vær redd, Domina.
Du får snart en ny sjanse til å gjeninnsette meg på tronen.
Nei.
Hva sa du?
Det er nytteløst å prøve det samme på nytt.
Det er ikke sikkert Volcanikka etterlater nok til å gjeninnsette neste gang.
Prøv påkallingsritualet én gang til i stedet.
Det har aldri fungert.
Ei heller å møte henne alene.
Ritualet ditt er mangelfullt.
Nei, ikke mangelfullt.
Har fortsatt blod igjen fra Guardian-åstedet.
Før var jeg bekymret
for hva som kunne hentes ned
hvis trolldommen ble utvidet.
Men nå er jeg desperat.
Hva var det?
Ikke Omni-Man.
Sønnen bærer blodet hans.
Damien Darkblood?
Hva? Hvor er vi?
I Underriket. Stedet deres art kaller helvete.
Er jeg i helvete? Nei.
Ikke tale om.
Påkalte deg. Trenger din hjelp. En svært viktig sak.
Ja, jeg var midt i noe.
Invincible?
Hva gjorde du med ham?
Tror du jeg ville bortvist min eneste levedyktige vert?
Jeg tror du tapte.
Jeg er uendelig!
Men jeg klarer ikke lenger dette fengselet av en grav.
Vent? Hva gjør du?
En passende vert har unnveket meg altfor lenge.
Jeg må fornedre meg
og ta til takke med en kvinne.
Vent litt. Jeg trodde…
Så du kunne ha tatt en kvinnelig vert når som helst,
men du valgte å la være? Faen.
Dette er ikke så verst.
Slettes ikke verst.
Hvordan klarte hun…
Mannen fløy henne hit.
Pokker.
Om bare denne hadde kreftene til…
Møt Satan.
Satan, møt…
Er det…
Er det Satan?
-Ja, men… -Greit.
Nei!
Slipp mørkets herre!
Tok du meg ikke med til helvete for å kjempe mot Satan?
Nei.
Gi rom for en forklaring.
Beklager.
Gi deg.
Slik vold er bare forspill for min art.
Ekkelt.
Utenfor. Nå.
Så helvete finnes faktisk?
Helvete, demoner, Satan.
Alt finnes.
Ikke noe av det er slik du kjenner det.
Sitt. Vær så snill.
Cecil sa du kom tilbake etter å ha gransket faren min,
men trodde ikke han…
Cecil forviste meg for å skjule sannheten om faren din.
På samme måte som førte deg hit.
Bare omvendt.
Forviste du meg til helvete?
Herregud…
Det kjempes om makten i Underriket.
Volcanikka, hersker over magmanittene,
stjal infernotronen fra Satan.
Styrer Underriket nå. Må beseire henne.
Forventer du at jeg…
Jeg har det tøft nå,
og jeg kan ikke jobbe for Djevelen.
Er ikke demoner de onde? Ikke vondt ment.
Ikke la overflatebeboer-overtroen skygge for fornuften din.
Satan er ikke ond.
Din verden er ikke truet av Satan.
Din verden eksisterer på grunn av Satan.
Ok, hva?
Overflateboere lever i eksistensens sjette tidsalder,
uvitende om de fem forrige.
Du har vel sett de enorme monstrene, de kolossene som fortsatt finnes?
Er de ikke en strålingsgreie?
Er fra den andre tidsalder.
Og de er heldigvis mindre skapninger
enn de gamle fra første tidsalder.
Satan og demoner er fra femte tidsalder.
Vi snakker ikke om tredje tidsalder.
Greit. Du utelot også den fjerde.
Bygde det opp for å skape en dramatisk effekt.
Fjerde tidsalder var kaos.
I millioner av år hersket De onde over planeten.
Over og under.
De er fæle skapninger med evig sult.
Kan ikke drepes. Klarte å overleve til femte tidsalder.
Krigen mellom oss varte i evigheter.
Truer planeten med ødeleggelse.
Demoner drev De onde hit.
Underriket.
Fengslet dem. Holdt dem svake med tortur.
Mange måtte dø for å få det til.
Uten demonofring
utvikler ikke mennesker seg. Vokser aldri.
Ingen byer, ikke noe språk. Ingen deg.
Satan ledet demoner mot De onde
så andre kan leve i fred.
Din art skylder ham alt.
Takk, antar jeg.
Vår selvoppofrelse er ikke helt uselvisk.
Uendelig tortur var allerede vår greie.
Så dette stedet er bare dypt inne i jorda?
Ja.
Så hvis jeg vil dra, må jeg bare fly opp?
Du ville nok blitt sliten før du nådde overflaten. Sikkert dø.
Kanskje.
Volcanikka hater mennesker.
Hun vil slippe fri alle De onde og sende dem til overflaten.
Ville være verdens undergang.
Mange, om ikke alle, ville dødd.
Det er andre helter som kan hjelpe.
Andre helter er ikke her.
Nei, du forstår ikke. Jeg er ikke…
Jeg er feil mann. Send meg hjem.
Hvis Volcanikka og De onde ikke stoppes, er det ikke noe hjem å dra til.
Jeg gjør det bare verre.
Det kan ikke bli verre enn det allerede er.
Stopp! Herregud… Bare…
Du vrenger på det jeg sier. Jeg mener alvor.
Situasjonen er også veldig alvorlig.
Beklager.
Jeg prøver ikke å være uærlig, det er bare sannheten.
Ingen andre muligheter.
Hvis jeg hjelper deg, sender du meg hjem?
Ja.
Jeg skader ingen. Greit?
Overlat skadingen til oss.
Hva må jeg gjøre?
Jeg skal gjenopprette klan Darkblood.
Du skal skaffe det som vil gjenopprette meg.
De onde, Volcanikka og magmanittene
drev bort demoner og avsluttet tortur.
De onde holdes i sjakk av flammer fra Underriket inntil videre,
men når de helbredes, vil de snart flykte
og true alt liv under og over.
Der.
Skal vi ned dit?
Satans smeltede krone,
smidd av smerte og kilde til styrke.
Volcanikka kastet i det bunnløse dypet.
Ingen i Underriket har krefter til å hente den,
derfor er du her.
Ventet Omni-Man.
Formelen din kunne vel ikke skille oss.
Faren min er død, eller han er sikkert det.
Viltrumitene dømte ham til henrettelse.
Usikker på om jeg burde kondolere eller gratulere.
Hvorfor tror du han ville ha hjulpet?
Han var ikke din største fan.
Trodde jeg kunne overbevise ham om at det var i hans interesse å redde planeten,
selv for en som ham.
Så hvordan kommer vi til bunnen i en bunnløs grop?
Ikke egentlig bunnløs, bare veldig dyp.
Hvorfor dro ikke du ned og hentet den?
Ikke idioter.
En skapning med store krefter vokter kronen under.
Så klart.
La oss få det overstått.
Ok.
Spar energi, la tyngdekraften hjelpe.
Bare fang meg før bunnen.
Det er ikke akkurat slitsomt, men vi kan gjøre det.
Dette er lettere.
Hvis helvete finnes, betyr det at himmelen også finnes?
Ingen himmel vi vet om.
Verden har ikke den balansen som mennesker later som finnes.
Ingen holder styr på gode gjerninger eller onde gjerninger.
Er dette dårlig nytt?
Tenk annerledes.
Om verden ble helt og holdent god, ville det ikke være behov for balanse.
Gjør jorden til himmelen, fremfor den innbilte i skyene.
Jobbet med faren din mange ganger.
Omni-Man stilte aldri spørsmål, han slo bare ting.
Det er en detektiv i deg, Invincible.
Eller så går jeg gjennom noe,
og dette stedet kødder med…
Hvorfor? Hvorfor gjør du det hele tiden?
Hva da?
Det.
Hva?
Det med hjelmen.
Når du snakker, mister du hjelmen,
og den kommer når du er ferdig.
Snakker mer tydelig uten hjelm.
Tror du ikke jeg hører deg med hjelmen?
Ikke viktig.
Sikkert ikke, men hvorfor?
Hvorfor hva?
Hvorfor gjør hjelmen det? Det ser ganske komplisert ut.
Hvorfor ikke bruke en mikrofon?
Designet den ikke.
Men den som gjorde det, må ha tenkt på det, ikke sant?
Og i hvilken situasjon
må du ta av og på hjelmen så fort? Et snikangrep?
Min art har alltid vært beskyttet slik,
kanskje teknologi bare er magi for deg.
Og hva er det, demon-nanoboter?
Hvordan overgår det en solid hjelm?
Du kan bare ta den av og holde den om du må.
Ser kult ut.
Samfunnet deres er viet til å torturere onde skapninger som truer jorden,
og du bryr deg om å se kul ut?
Gjør ting interessant.
Greit. Hvis du sier det.
Skjønner ikke hvem som kommer på en hjelm som går av og på.
Det er superrart.
Hva var problemet som dette skulle være løsningen på?
Nærmer oss bunnen. Fang meg.
Greit, det er ganske kult.
Jeg ser ingenting.
Kronen.
Du sa at det var noe som voktet den.
Kerberos beskyttet en gang inngangen til Underriket.
Klarte ikke å stoppe Volcanikka. Ble forvist hit.
Kanskje den bare sover.
Kom igjen. La oss skynde oss og…
Går det bra?
Nei.
Jeg tror jeg takler dette, men du…
-Slapp av, jeg tar deg igjen. -Hva?
Invincible?
Invincible!
Invincible…
Har deg!
Se her. Den er ikke så varm som den ser ut.
Ikke gjør det igjen.
Jeg vil faktisk ikke gjøre noe av dette igjen. Aldri.
Hører du forferdelige lyder?
Nei. Burde jeg det?
Ulingen tok slutt. De onde er snart helt bra.
Det tar ikke lang tid før de rømmer. Må skynde oss.
Vi har kronen din.
Nei!
Kronen er skjør.
Du sa den var "smidd av smerte". Hvordan høres det skjørt ut?
Takk, overflatebeboer,
for at du kom med det som rettmessig er mitt.
For evigheter siden
reiste jeg meg fra den svarte asken av kaosets rike
og tok den infernalske tronen.
Jeg smidde denne smeltede kronen
og fylte den med sjelene til de beseirede.
Med deres kraft som strømmet gjennom mitt fartøy,
hersket jeg i en fredens æra
som Underriket aldri før hadde opplevd.
I de årtusenene jeg hersket,
fantes det ikke en tann uten kjøtt å bite i.
Vår art ble feit og mettet,
men også svak.
De ondes pine
forbereder ingen på krig.
Vi må hente styrke fra våre eldste minner.
Muskelrifter, knuste bein,
dominansens prakt.
Vi må ryste disse hulene med vår makt
til ofrene tigger om nåde gjennom kjever
som knuser under hælene våre.
Ja da!
Jeg ser stor ut. Jeg ser slem ut.
Jeg ser sexy ut. Ja.
Ja.
Jeg er tilbake.
Min herre.
Jeg bøyer meg ikke for Satan.
Ikke som du forestilte deg?
Nei.
Overflateverdenen gjorde helvete til en historie for å holde menneskene snille,
men mennesker er snille uten.
Jeg vet ikke.
Du gjør det.
Hva gjør jeg?
Du vet.
Hvorfor ellers bli en helt?
Hvorfor hjelpe andre om andre ikke er verdt å hjelpe?
Apropos seg selv?
Jeg hjalp deg med å få kronen. Send meg tilbake.
Godhetens vei er tung.
Noen ganger må man velge det minste av to onder.
Demoner torturerer De onde, verden er trygg.
Demoner torturerer ikke De onde, alle dør.
Nei, det er tull.
Det finnes alltid en måte som ikke involverer tortur eller drap.
Kanskje.
Har ikke funnet en ennå, og verden kunne ikke vente.
Trenger hjelp én gang til.
Beseire Volcanikka. Befri demoner. Stoppe De onde.
Vær så snill.
Tiden er inne.
Klan Darkblood, hvor er søsteren min?
Domina…
Nei. Spar styrke.
Du kan ikke gå i krig uten meg.
Må det.
De onde ble nesten gjenopprettet. Det er lite tid igjen.
Så ta henne.
Nei. Den tilhører deg nå.
Jeg vet ikke engang om jeg kan løfte den.
Vær så snill.
Var sterk nok til å rømme fra Underriket.
Den sterkeste blant oss.
Hva nytte har jeg av henne når hun bare er blod og bein?
Far ville at du skulle bære henne.
Beastimagoria kaller på deg.
Jeg har tillit til deg, bror.
Bank den grusomme kjerringa.
Din time er nær.
Du vil fortære menneskeheten
og utslette alt liv på overflaten.
Og jeg og mine magmanitter
vil herske over det brennende riket som oppstår etterpå.
Sånn, ja. Ja. Reis deg.
Reis deg og innta din rettmessige plass i denne verden.
Ta det disse demonene har nektet deg så lenge!
Hei, svovelånde!
Jeg har fått nok av det tullet ditt nå, kvinnfolk!
Så du er endelig klar til å dø?
Få Satan til Volcanikka!
Dør hun, følger de etter!
Et nytt leketøy å lemleste.
Jeg ser frem til å smake blodet ditt.
Jeg baner vei, så tar dere over.
Det er over nå. Overgi deg.
Og jeg trodde du var den smarte.
Det er passende at et arvestykke gjør slutt på familien din.
Samme det.
Stakkars Damien.
Jeg lekte med deg tidligere.
Ga deg håp så du omsider kunne bringe mørkets herre til meg.
Tror du jeg lot deg og klanen din overleve bare for moro skyld?
Nå har jeg selveste Satan.
Dette er ditt siste eventyr, detektiv.
Men ikke vær redd.
Din død vil snart bli fulgt av millioner av andre,
når De onde renser jorden for alle overflatebeboere
og gjør den klar for mitt velde.
Jeg kan ikke la deg gjøre det.
Og hvordan skal du stoppe…
Hun skulle drepe deg. Og så alle andre.
Selv om Guardians eller noen klarte å stoppe henne,
ville folk likevel ha dødd.
Ja. Takk.
Invincible!
Kan vi gjøre noe for å hindre henne i å komme tilbake?
Det er ingen seier her.
Du utsetter bare det uunngåelige.
Jeg glemmer ikke dette, overflatebeboer.
Ikke jeg heller.
Mye lettere enn forventet.
Bare påkall meg igjen om hun kommer tilbake.
Jeg ødela ikke en ny drakt for én gangs skyld.
De onde har reist seg!
Trekk tilbake. Jeg…
Du kan ta den.
Så nærme.
Stikk.
Samle flokken deres.
Be dem gjenoppta torturen før De onde kan rømme.
Arbeidet vårt må fortsette hvis denne verden skal overleve.
Du har min evige takknemlighet, Invincible.
Du er mye sterkere enn noe menneske jeg har møtt.
Jeg er ikke helt menneskelig.
Faren min var viltrumit, et romvesen fra en annen planet.
Romvesen fra en annen verden.
Hvem kan tro at noe slikt er mulig?
Jeg hadde glemt hvor mye jeg elsker disse lydene.
Bra jobbet, bror.
Alt som gjenstår, er å sende Invincible hjem.
Ikke bare Invincible.
Du betalt gjelden din og vel så det.
Du hører ikke til her, Damien.
Ikke dårlig for vår art å ha en som følger med på overflaten.
Man vet aldri når en syvende tidsalder dukker opp.
Vet ikke hva jeg skal si.
Vi står i gjeld til deg, Damien Darkblood.
Gjør oss stolte.
Det skal jeg, mester.
Herregud!
Det blir den vakreste babyen med superkrefter noensinne.
Gratulerer.
Eller ikke.
Nei, William, dette er ikke noe jeg vil.
Jeg er ikke klar til å få en baby.
Herregud.
Det er første gang jeg har sagt det høyt.
Jeg er her for deg. Hva enn du trenger.
Takk.
Har du sagt det til Mark?
Ikke ennå.
Du burde vel det?
Ja. Jeg bare…
Jeg har ikke funnet riktig tidspunkt.
Så dere to prøvde åpenbart ikke…
Nei. Herregud, nei.
Vi prøvde ikke. Jeg…
Det bare skjedde. Vi brukte beskyttelse.
Mark er en superhelt.
Jeg lurer på om det betyr at hans, du vet, også er supersterk.
Men dette handler ikke om ham akkurat nå.
Jeg vil ha barn på et tidspunkt.
Jeg tror jeg vil det, men ikke nå.
Jeg er ikke klar. Jeg…
Jeg tror i hvert fall ikke det.
Du høres usikker ut.
Jeg vet ikke.
Jeg elsker Mark, men…
Snakk med ham.
For Guds skyld, snakk med ham i stedet for meg.
Beklager. Jeg er her for deg, vennen.
Bra for deg, gutt.
Som dere sikkert har lagt merke til,
har Paul og jeg blitt veldig nære de siste seks månedene.
Vi så at dere klinte.
Oliver, vær så snill.
Vi har snakket mye,
og begge ønsker å gå videre med forholdet. Så…
Vi skal kjøpe et hus sammen.
Og selge dette.
Skal du selge huset?
Du kan ikke selge huset, mamma. Hvor skal jeg bo?
Dere skal bo hos oss.
Så lenge dere vil.
Jeg vil ikke bo med Paul. Han er kjedelig.
Oliver!
Men hyggelig.
Men kjedelig.
Når skjer dette? Har du allerede lagt ut huset?
Nei, selvsagt ikke. Jeg ville si det til dere først.
Jeg kan ikke tro dette nå.
Beklager.
Gjør det, om det gjør deg lykkelig.
Paul er en bra fyr, og jeg… Jeg er glad for at du satser på ham.
Takk.
Jeg vil velge rom først.
Mark?
Moren din sa at du var her ute.
Hallo? Jorda kaller Mark.
Beklager. Jeg tenker bare.
På hva?
Mamma skal selge huset og flytte sammen med Paul.
Og helvete finnes.
Hva?
Ikke akkurat.
Det heter vel Underriket eller noe.
En Satan og demoner som torturerer folk,
men de er ikke mennesker.
Og det er teknisk sett bra.
Like rart som det høres ut.
Går det bra?
Nei, det gjør det ikke.
Det går ikke bra.
Men det kommer seg kanskje.
Det blir aldri et bra tidspunkt for dette. Men…
Mark?
Dæven.
Herregud.
Beklager, Mark. Det er ingen annen måte. Vi trenger deg.
Nå er krigens time kommet.
Darkblood.
Volcanikka var fornøyd med å bo i denne planetens dyp i evigheter,
men nå ønsker hun å føre krig mot overflaten? Hvorfor?
Maktbegjær?
Det er mer ved det enn bare det.
Noe menneskene gjør, har gjort henne sint.
Finn ut av det, og meld tilbake til meg.
Jeg kjenner et behov for at mitt brente kjøtt
skal få merke solens lune varme igjen.
Var redd for dette.
Tekst: Bente
Kreativ leder Gry Viola Impelluso