‫פשוט מגוחך.‬
‫תודה רבה, מיגל.‬
‫מה הטעם לבוא למקום כזה כשאתה לא יכול לשתות?‬
‫אתה בחור של יעדים.‬
‫תמיד ממהר להגיע למקום אחר.‬
‫אני? אני יותר בקטע של הדרך, של הווייב, של האווירה.‬
‫אם לא נעצור להריח את הפרחים מדי פעם,‬
‫אז מה הטעם בכלל?‬
‫אתה גם לא יכול להריח.‬
‫אחת-אפס!‬
‫חבל שסלעים לא נשרפים. אתה ממש לוהט הערב, חבר.‬
‫אבל העיקרון הוא אותו עיקרון.‬
‫מה אתה רוצה, מאשין הד?‬
‫שלום עולמי. סוס פוני. את שמי על שלט חוצות. והרשימה עוד ארוכה.‬
‫תירגע, טיטאן.‬
‫אתה צריך לפתוח כל בוקר בריקוד.‬
‫למה נראה לך?‬
‫כי אתה ואני עשינו את הבלתי אפשרי.‬
‫מילולית, אנחנו חיסלנו את הדרקון וגנבנו את האוצר שלו,‬
‫או את הממלכה, או את הטבעת הקסומה, או מה שיש לדרקונים, לעזאזל.‬
‫אני לא קורא הרבה ספרי פנטזיה.‬
‫אבל… וסליחה שהסתרתי ממך את העיקר,‬
‫מר ליו לא יכול אפילו‬
‫לעשות לנו את הטובה הקטנה ביותר ולהישאר מת.‬
‫בולשיט.‬
‫הייתי רוצה, חברי המאגמטי.‬
‫אבל מתברר שאפילו כדור של קליבר 0.45‬
‫לא מספיק כדי להרוג את הלטאה הזקנה.‬
‫אני יודע! תראה את הפרצוף שלי.‬
‫אני מופתע בדיוק כמוך.‬
‫מה שאני אומר זה ש…‬
‫הוא רוצה להרוג אותך.‬
‫הוא ניסה להרוג אותי,‬
‫אבל המסדר נותן לי ולחברים האחרים‬
‫הגנות מסוימות שאפילו ליו לא יכול לחדור דרכן‬
‫בשיניי הדרקון הקטנות והחדות שלו.‬
‫תדע, עדיין יש כיסא ריק שמחכה לך.‬
‫אז זה העניין.‬
‫תקשיב, אני אגיד את זה ככה.‬
‫יש לי פסיפס מדהים בחדר השירותים החמישי שלי,‬
‫רומי עתיק או משהו שטותי כזה. אבל יש בו אבן אחת שבורה,‬
‫ובכל פעם שאני יושב לחרבן, היא משגעת אותי.‬
‫אתה, טיטאן, אתה כזה. אתה האבן השבורה שלי.‬
‫האבן הקטנה שלי ששונה מהאחרות.‬
‫זו ההזדמנות שלנו לתקן את התמונה, ביחד,‬
‫ולהציל את חייך בו זמנית.‬
‫זה פשוט הגיוני.‬
‫לא נלחמתי בטירוף בשביל השקט שלי, רק כדי לוותר עליו.‬
‫בסדר גמור. בעיה שלך.‬
‫כי ליו יגיע. ובמקרה ששכחת,‬
‫הוא כבר כמעט הרג אותך ואת הסופר-חבר הקטן שלך בחליפת הפיג'מה.‬
‫או שזה היה אני? אני באמת לא זוכר.‬
‫אני אסתכן.‬
‫אווירה, מה?‬
‫כמו שאמרתי, אני לא מתגעגע לאלכוהול,‬
‫אלא להאפי-האוור.‬
‫עם כל הכבוד, אדוני, היית עושה אותו הדבר.‬
‫כן, אבל אני לא חצי בן וילטרום, דונלד.‬
‫אני לא מסוגל לפרק כוכב לכת בידיים חשופות‬
‫אם אני מתעצבן קצת.‬
‫נראה שמארק נוטה קצת יותר…‬
‫לפתרונות קטלניים לאחרונה.‬
‫קודם אנגסטרום, ואז קונקווסט.‬
‫לא.‬
‫בחיי, רובוט לא אמר שמארק כמעט הרג את איש-הדינוזאור ההוא שאסרנו עכשיו?‬
‫קונקווסט ואנגסטרום הוכו בלהט הרגע,‬
‫וטכנית, שניהם עדיין בחיים.‬
‫הם היו סימני אזהרה, דונלד, אבל זה…‬
‫זה כמו שלט אזהרה ענק.‬
‫וראס היה חף מפשע. זה שונה.‬
‫זה משנה את הדברים.‬
‫אני חושב שמארק עדיין עושה מה שהוא חושב לנכון.‬
‫אחרי כל מה שהוא עבר.‬
‫בדיוק.‬
‫אתה יודע בדיוק כמו כולם, שטראומה כזו שוברת אנשים.‬
‫והאדם האחרון שאנחנו רוצים שיתחרפן הוא ה…‬
‫בלתי מנוצח‬
‫עובד בלילה שוב?‬
‫אני עובד טוב יותר בחושך, את יודעת את זה.‬
‫אני יודעת שאתה צריך לישון.‬
‫יש פשוט הרבה עבודה.‬
‫מתי תודה שאתה לא נשאר ער בגלל העבודה?‬
‫כולכם הייתם שם.‬
‫אם רק היה מחכה עוד מספר שניות…‬
‫אינווינסיבל עשה את הדבר הנכון.‬
‫לא ייתכן שאתה חושב ככה.‬
‫ואם לא היה הורג את ראס? הכיפה הייתה קורסת, הדיונונונים היו משתלטים.‬
‫ואז היינו נלחמים, כמה, שנים כדי להחזיר שליטה?‬
‫אם היינו מצליחים בכלל? כמה עוד אנשים היו מתים אם זה היה קורה?‬
‫הכיפה הייתה מחזיקה מעמד.‬
‫אפילו אתה לא יודע דבר כזה.‬
‫זה נעשה, טוב? וכולנו צריכים לחיות עם זה.‬
‫אז נלך למקלחות ונשמח‬
‫שלעולם לא נצטרך לראות עוד דיונונונים.‬
‫אני אבהיר לך משהו, גאון,‬
‫מאחר שלא נראה שאתה מבין.‬
‫אתה תציית לפקודות שלי, או שלא תצא לשטח שוב לעולם.‬
‫הבנת?‬
‫אם לא הייתי נכנס לביוב…‬
‫שאלתי מה התירוץ שלך?‬
‫כי חשבתי ששאלתי אם הבנת.‬
‫אבל אני… -אתה מבין?‬
‫כן, אני מבין.‬
‫יופי.‬
‫איזה שמוק.‬
‫למרות שהודיתי בשמחה בכך שהייתי‬
‫הסיבה לקטסטרופות הדיונונונים הקודמות,‬
‫נראה לי שכולנו מסכימים שלא היה לי שום קשר‬
‫לאסון הספציפי הזה.‬
‫נכון, חברים נחמדים וסלחניים שלי?‬
‫זה לא יקרה, גבר.‬
‫הצילו!‬
‫אלוהים! אתה בסדר?‬
‫מאיפה הוא הגיע?‬
‫הוא…‬
‫היה בתוכי.‬
‫בכלל לא הרגשתי בו.‬
‫אלוהים.‬
‫בטח גם ראס לא הרגיש.‬
‫אם לא היית פה…‬
‫הייתי פה. זה בסדר. ניצחנו.‬
‫לא.‬
‫היה לנו מזל,‬
‫ומזל הוא לא משתנה שאפשר לשלוט בו.‬
‫הדיונונונים, אנגסטרום, דוק סייסמיק.‬
‫אנחנו עוצרים אותם, אבל הם תמיד חוזרים חזקים יותר מבעבר.‬
‫אנחנו לא מתמודדים עם האיומים האלה באופן סופי, ולכן‬
‫זה פשוט עניין של זמן‬
‫עד שייגמר לנו המזל והם יביסו אותנו.‬
‫אולי מארק צדק.‬
‫- נתראה בבית. פה - איפה את? -‬
‫מה קורה פה, לעזאזל?‬
‫- מארק -‬
‫היי, הגעתם לאיב.‬
‫תשאירו הודעה ואחזור אליכם בהקדם האפשרי.‬
‫היי, איב,‬
‫אני ממש… אני צריך… אני ממש צריך לדבר עם מישהו עכשיו.‬
‫תתקשרי אליי כשתוכלי. אוהב אותך.‬
‫היי, מארק.‬
‫ססיל רוצה לדבר איתך.‬
‫בבקשה.‬
‫- פור-טן קבוצת נדל"ן -‬
‫דבי?‬
‫רק שנייה.‬
‫סליחה. מה קורה?‬
‫תראי את זה.‬
‫המקום הזה יימכר בשניות.‬
‫מתי תפרסם למכירה?‬
‫מחר. מוצא חן בעינייך?‬
‫השטח הכולל שלו והמיקום לבדם הופכים אותו למציאה.‬
‫שלושה חדרי שינה, שופץ לאחרונה,‬
‫משטחי קוורץ במטבח.‬
‫יש במטבח אי כפול?‬
‫לא אמרתי לך לאחרונה עד כמה אני אוהבת כאלה?‬
‫אמכור את הבית שלי.‬
‫את תמכרי את שלך. אפילו לא נצטרך משכנתה.‬
‫אני בטוח שהבנים ייהנו בבית גדול יותר.‬
‫אמרת שאת רוצה לעבור לגור ביחד.‬
‫כן, רק ש…‬
‫מארק ואוליבר גדלו בבית שלנו.‬
‫אני גרה שם כמעט 20 שנה.‬
‫אולי הגיע הזמן לשינוי?‬
‫תחשבי על זה.‬
‫זה כל מה שאני מבקש. טוב?‬
‫השטח פנוי. סתם טמבלים רגילים.‬
‫אבא, למה אתה לא קנית גלידה?‬
‫קר מדי לגלידה, ילדונת.‬
‫אף פעם לא קר מדי לגלידה.‬
‫השטח פנוי.‬
‫היית חייב לתת לה את כל הסוכר הזה, אה?‬
‫אוי, לא.‬
‫חבר'ה, אנחנו…‬
‫מתוקה, היא בת עשר רק פעם בחיים.‬
‫זה היה התירוץ שלך כשהיא הייתה בת תשע.‬
‫חשבת עד כמה יהיה קשה להשכיב אותה לישון?‬
‫זה בסדר, אימא.‬
‫אני אישן כשאמות.‬
‫פיונה, איפה למדת את המשפט הזה?‬
‫אבא לימד אותי.‬
‫טוב, לא לימדתי אותה…‬
‫תברחי עם פיונה. עכשיו!‬
‫מר ליו שולח דרישת שלום.‬
‫מאגנטק.‬
‫לא!‬
‫מה קורה פה, לעזאזל?‬
‫בשום אופן…‬
‫לעולם…‬
‫אל תתעסק עם המשפחה שלי!‬
‫- מארק - אוליבר - בני 4 - בני 5 בני 10 ו-4 חוד' - בני 11 - בני 12 -‬
‫היי, אימא. מה?‬
‫בקרוב תהיה גבוה כמו מארק.‬
‫לא, אני אהיה גבוה יותר.‬
‫מה קרה?‬
‫עברנו דברים רבים כל כך בזמן קצר כל כך, לא נראה לי שבכלל עיכלתי אותם.‬
‫כאילו עצמתי עיניים ופתאום בגרת.‬
‫אימא.‬
‫לא, לא.‬
‫לא תוכל להתפתל החוצה מזה. עדיין לא.‬
‫ראית את מארק היום?‬
‫לא נראה לי שהוא בבית. למה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫הוא נראה עצוב מאוד בזמן האחרון, או כועס, או שני הדברים יחד.‬
‫אחיך עדיין מעבד את כל הדברים‬
‫שקרו בחודשים האחרונים.‬
‫אני יודע. אני פשוט, אני… מתגעגע למי שהוא היה.‬
‫אי אפשר להילחם בשינוי, אוליבר.‬
‫אבל אפשר לתמוך באהובינו בזמן שהם מתמודדים איתו.‬
‫- הפנטגון של ארה"ב -‬
‫אני יודע מה תגיד, ססיל.‬
‫ואני ממש לא ב… -בחרת נכון, מארק.‬
‫הייתי עושה אותו הדבר.‬
‫ראס ליווינגסטון היה אסטרונאוט.‬
‫הוא ידע מה הסיכונים,‬
‫והיה צריך לעצור את הדיונונונים בכל מחיר.‬
‫אז למה אני פה?‬
‫כי זה לא מתאים לך.‬
‫אתה לא כזה, מארק.‬
‫אולי זה מי שאני צריך להיות.‬
‫אם הייתי הורג את אנגסטרום בפעם הראשונה,‬
‫אנשים רבים כל כך, משפחות רבות כל כך היו עדיין בחיים.‬
‫אעשה הכול כדי שזה לא יקרה שוב.‬
‫אני יודע.‬
‫לכן אתה אדם טוב, מארק, ואני רוצה שתישאר כזה.‬
‫אתה אולי לא יודע, אבל אני לא זקן כמו שאני נראה.‬
‫החלטות כאלה משנות אותך,‬
‫ולא לטובה.‬
‫זו הסיבה שאני מחליט הכול, ולא המגינים.‬
‫כדי שהם יוכלו לישון בלילה.‬
‫אני?‬
‫ויתרתי על השינה לפני שנים. -ססיל…‬
‫אתה לא חייב לעבוד אצלי, אבל כשזה נוגע לחיים או למוות,‬
‫אל תקבל את ההחלטה הזו לבד.‬
‫תן לי להחליט, או לפחות להשמיע את דעתי, לכל הרוחות.‬
‫אני כבר לא ילד.‬
‫אני לא צריך שתנהל אותי.‬
‫אתה פצצת אטום מתקתקת, מארק.‬
‫הדבר החזק ביותר על כדוה"א, ועדיין לא רשאי לקנות לעצמך אלכוהול.‬
‫אם לא הייתי מנסה לנהל אותך,‬
‫לא הייתי עושה את העבודה שלי.‬
‫תכסו הכול ותצאו לארוחת צהריים.‬
‫אנחנו לא אוכלים צהריים.‬
‫אינווינסיבל פה.‬
‫אז תכסו אותם ותיעלמו לכמה שעות.‬
‫זו פקודה.‬
‫אני יודעת על מה אתה חושב, וכדאי שתחדל לחשוב על זה.‬
‫המילה "תחדל" נשמעת מתנשאת.‬
‫חוסר המודעות העצמית שלך מדהים.‬
‫המעשים שלי הם באחריותי, לא באחריותך,‬
‫וכדאי שארגיש נורא אחרי משהו כזה.‬
‫אבל אם אתה דואג שאני אתחרפן או משהו כזה…‬
‫לא נראה לי שאתה תתחרפן, מארק.‬
‫אבל להחלטות מהסוג הזה יש השלכות רגשיות‬
‫שראיתי שמרסקות גיבורים.‬
‫אתה לא חייב לדבר איתי.‬
‫יש לנו צוותים שהוכשרו במיוחד לזה.‬
‫לא עכשיו.‬
‫אמרתי…‬
‫סינקלייר, למען האל, אולי תעוף מפה?‬
‫אתה…‬
‫סליחה, אדוני. אני…‬
‫רציתי להתנצל על הניסויים שערכתי.‬
‫על מה שעשיתי לחברים שלך ולסטודנטים האחרים.‬
‫הייתי מתנצל באופן אישי‬
‫אם לא הייתי חושב שזה יזיק יותר מאשר יועיל.‬
‫אני יודע שלעולם לא אוכל לכפר באמת על מה שעשיתי,‬
‫ואני יודע שאין הצדקה ל…‬
‫תפסיק. תפסיק לדבר.‬
‫אני לא רוצה לשמוע ממך התנצלות.‬
‫אני לא רוצה לשמוע ממך כלום לעולם.‬
‫אתה מבין?‬
‫אני מצטער.‬
‫אל תעשה את זה. אל תתנהג כאילו אני… -עמדת להרוג אותו.‬
‫לא נעמיד פנים שהמחשבה הזו לא עברה לך בראש.‬
‫אתה שונא את סינקלייר.‬
‫גם אני לא בדיוק המעריץ הגדול ביותר שלו,‬
‫אבל הריאנימנים שלו הם אחת ההמצאות הצבאיות האדירות ביותר בהיסטוריה האנושית.‬
‫הם מצילים יותר חיים ממה שיצילו רוב הגיבורים בכל קריירה שלהם.‬
‫אז?‬
‫זה לא נותן לו אישור לענות ולהרוג אנשים.‬
‫הוא בא לפה כדי להתנצל בפניך, אפילו אחרי שראה מה שעשית לראס.‬
‫הוא רק מנסה לכפר על העבר.‬
‫כן, כאילו שעבר פה סתם במקרה בזמן שדיברנו.‬
‫לא תכננתי את זה.‬
‫אמרתי לו שיעוף לארוחת צהריים.‬
‫סיימנו?‬
‫אתה יכול ללכת מתי שת…‬
‫ממש מצטער, אדוני. אמרתי לסינקלייר…‬
‫זה בסדר. מארק לא עף דרך התקרה,‬
‫אז הייתי אומר שהיה מוצלח.‬
‫תספר לו על קונקווסט?‬
‫אחרי שהילד הרג מישהו?‬
‫אם אתה רוצה כל כך את המשרה שלי, דונלד, רק תבקש.‬
‫מארק.‬
‫היי, אני בדיוק…‬
‫מה קרה?‬
‫הכוחות שלי,‬
‫הם כבר לא סתם תקולים.‬
‫מה? על מה את מדברת?‬
‫אני מזיזה אטומים.‬
‫אני מרכזת אותם ומחליפה בין החלקיקים עד שהם הופכים למה שאני צריכה שיהיו,‬
‫אבל עכשיו הם כאילו…‬
‫חומקים לי מבין האצבעות.‬
‫אני לא מצליחה לחבר ביניהם.‬
‫לא מצליחה לשלוט בהם.‬
‫לא מצליחה ליצור כלום.‬
‫מארק, אני לא מבינה מה קורה.‬
‫אני מפחדת לעוף.‬
‫אנחנו נפתור את זה, טוב?‬
‫רקס תיקן את הכוחות של מונסטר גירל. אולי הוא יעזור.‬
‫אלוהים. זה לאינווינסיבל בע"מ.‬
‫אני לא יכול, איב. לא עכשיו. שמישהו אחר יטפל בזה.‬
‫זה קשור להודעה שלך?‬
‫כדאי שנתקשר לרקס ונראה אם הוא…‬
‫מארק, מה קרה?‬
‫ססיל הסתיר את זה, אבל…‬
‫כדי לעצור את הדיונונונים, הייתי חייב…‬
‫הייתי חייב לעצור את ראס.‬
‫איב, אני…‬
‫לא ידעתי מה עוד לעשות.‬
‫לא, זה מטופש.‬
‫אני אמור לתמוך בך עכשיו.‬
‫נוכל לתמוך זה בזה.‬
‫אני אתקשר לקייפס. אולי הם יוכלו…‬
‫תנו לי ללכת. אני יכול לעזור.‬
‫אוליבר…‬
‫אני כבר הייתי פה. אתם אלה שנכנסתם.‬
‫אבל מה שזה לא יהיה, אוכל לעשות את זה.‬
‫כמה משלמים על העבודה הזו?‬
‫ניערתי כמה עצים ומצאתי את ליו.‬
‫הוא מתחבא בצד המזרחי במלון שאינו ראוי לשימוש.‬
‫מצבו עדיין בכי רע.‬
‫לכן הוא שלח את "מגנט המקרר" ההוא לתפוס אותך, במקום לעשות זאת בעצמו.‬
‫כשהבריון יגיע, נשלח מסר משלנו.‬
‫לגבי הבריון, בוס, כן, אני…‬
‫אני לא בטוח שהילד יאמין לזה שוב.‬
‫לא, זה שונה.‬
‫ליו כמעט הרג גם אותו.‬
‫הוא ירצה קרב חוזר. ואם הוא ינסה לעצור אותי אח"כ, אז בסדר גמור.‬
‫יש לנו עורכי דין.‬
‫זה שווה את זה אם ונסה ופיונה יהיו בטוחות.‬
‫או ש… ואני רק אומר,‬
‫נוכל למזער נזקים ולהצטרף שוב למסדר?‬
‫אתה באמת אמרת לי את זה עכשיו?‬
‫התקשרתם לאינווינסיבל בע"מ. נכון?‬
‫פה זה רוקי שורס בע"מ?‬
‫אנחנו לא גובים מכם די כסף.‬
‫אין עסקה בלי אינווינסיבל.‬
‫מה שהוא יכול לעשות, גם אני יכול.‬
‫כנראה טוב יותר.‬
‫תוריד את הרגליים מהשולחן.‬
‫אבא?‬
‫פיונה, מה אמרתי לגבי כניסה למש…‬
‫אני מפחדת.‬
‫זה בסדר, ילדונת.‬
‫אני מוודא שאיש לא יוכל לפגוע בך לעולם.‬
‫אתה רוצה את עזרתי, או לא?‬
‫ובכל פעם שאני משתמשת בהם, כל מה שאני בונה הופך לדייסה.‬
‫דייסה?‬
‫כמו רפש אטומי,‬
‫ואז הוא מתמוסס ונעלם.‬
‫ועכשיו אני לא מצליחה לעשות אפילו את זה.‬
‫המדדים החיוניים תקינים,‬
‫וסקירות ראשוניות לא מראות אי סדרים בכימיה של המוח או של הגוף שלך.‬
‫רקס, אני מתחילה להשתגע פה.‬
‫אם לא נגלה מה לא בסדר, אז אני…‬
‫אנחנו נפתור את העניין. אני מבטיח.‬
‫לקח לי כמעט שנה לפתור את הבעיה של אמנדה.‬
‫שנה?‬
‫אני לא אומר שייקח… -לא. לא. אני מצטערת.‬
‫תודה על העזרה.‬
‫קרה משהו אחר יוצא דופן?‬
‫לא שאני זוכרת.‬
‫רק שנייה.‬
‫מאיפה זה מגיע?‬
‫אוי, לא.‬
‫זה מה שאני חושבת שזה?‬
‫היי!‬
‫זה היה טיפשי כשאינווינסיבל עשה זאת.‬
‫וזה אפילו יותר טיפשי עכשיו.‬
‫אנחנו לא נהרוג אף אחד, נכון?‬
‫אימא שלי ממש תכעס אם אהרוג שוב.‬
‫לא, אנחנו רק נלמד מישהו שיש השלכות להתעסקות עם המשפחה שלי.‬
‫אתה רק צריך לזרום איתי.‬
‫הפלקסנים ביצעו שלוש פלישות בעבר,‬
‫כולן בהפרש של כמה ימים זו מזו.‬
‫אבל משום שהזמן עובר מהר יותר בממד שלהם,‬
‫היו להם חודשים ללמוד מהטעויות שלהם.‬
‫הבסנו אותם קודם‬
‫רק כי אומני-מן הוביל את הקרב לכוכב הלכת שלהם,‬
‫ואמר ששכנע אותם לעזוב אותנו לנפשנו.‬
‫נראה שהוא לא היה משכנע כפי שחשב.‬
‫בהתחשב בזמן שעבר מאז ההתקפה האחרונה שלהם,‬
‫נראה שהיה להם מספיק זמן להתכונן לפשיטה הזו.‬
‫אבל אם יהיו בממד שלנו הם יזדקנו וימותו,‬
‫אלא אם כן ישתמשו בפטנט כלשהו שיעצור את זה.‬
‫זה רציני, שייפסמית.‬
‫זה פונץ' פירות. רוצה קצת?‬
‫בעבר הם השתמשו במכשירים לבישים שפלטו שדות הגנה זמניים.‬
‫נתונים ראשוניים מראים שהפעם הם משתמשים במשדר אחד חזק יותר‬
‫כדי למנוע מאיתנו לשבש אותו בקלות.‬
‫והם גם לוקחים שבויים, דבר שהוא חדש להם ורע בשבילנו.‬
‫אני עדיין תשוש מהקרב שהיה אתמול.‬
‫אומני-מן לא פה הפעם כדי לעזור,‬
‫אז השגתי לנו מישהו טוב יותר.‬
‫תודה שבאת, מארק.‬
‫מה? אתם רוצים להגיד לו לחזור הביתה?‬
‫העניין הזה נראה לי פשוט למדי.‬
‫תצילו חיים.‬
‫תמצאו את המשדר ותשמידו אותו.‬
‫תראו אותם מזדקנים ומתים.‬
‫מגינים…‬
‫שחררו את השבויים מייד.‬
‫אני מטפל בהם.‬
‫הם ללא ספק נבנו כדי להילחם באביך.‬
‫תיזהר, אינווינסיבל.‬
‫יש להם כוחות תגבור רבים.‬
‫בולטפרוף, תגיע לשבויים!‬
‫אנחנו נחפש את המשדר!‬
‫איך הוא נראה בכלל?‬
‫כמו אנטנה גדולה וחזקה.‬
‫קשה להסתיר דבר כזה.‬
‫אז איפה הוא?‬
‫תתכופפו.‬
‫תתאמצו. אנחנו מפסידים אזרחים לחלאות האלה.‬
‫ססיל, אני לא יודע אם שמת לב,‬
‫אבל הם רבים מאוד.‬
‫אז תפסיקו להתעסק בשטויות ותמצאו את המשדר המזורגג.‬
‫עם כמה פלקסנים בדיוק אנחנו מתמודדים?‬
‫אלפים.‬
‫ועוד רגע יגיעו עוד מאות בתוך נושאי גייסות, אדוני.‬
‫בקצב הזה, בתוך כמה שעות, הם יהיו רבים יותר מתושבי העיר.‬
‫אז בואו נוודא שהם לא ישרדו זמן רב כל כך.‬
‫איך החבר שלך יודע שזה המקום?‬
‫יש לו קשרים.‬
‫אתה בטוח שאתה סומך עליו?‬
‫לא, אבל זה מה שיש.‬
‫הגיע הזמן להתחשבן, ליו.‬
‫אמרת שלא עקבו אחריך.‬
‫לא. אין סיכוי שאני נלחם בו.‬
‫הוא בן מאה.‬
‫אל תטעה, ילד.‬
‫יש לי די והותר כוח…‬
‫לזבלים כמוך.‬
‫רגע. הוא איש הדרקון?‬
‫תיזהר!‬
‫היצור הזה כמעט הרג את אינווינסיבל.‬
‫אני יודע.‬
‫אבל הוא חלש עכשיו. תחסל אותו.‬
‫כן, ממש חלש.‬
‫- אוליבר שיחה נכנסת -‬
‫אוליבר? איך הולך לך בעבודה?‬
‫אני נלחם בדרקון.‬
‫מה?‬
‫זה האיש הזקן שעליו את ומארק דיברתם.‬
‫הוא לא מת. הוא פה!‬
‫והוא ממש עצבני.‬
‫תתקשרי למארק, אני צריך עזרה.‬
‫- תקיפה בין ממדית במרכז העיר -‬
‫מארק עסוק. תשכח מהעבודה ותעוף משם!‬
‫הגעתם ממש מוכנים הפעם, אה?‬
‫בחרתי בזמן הכי גרוע לניקוי רעלים.‬
‫לא נצליח לעבור.‬
‫אנחנו חייבים. הם עדיין לוקחים שבויים.‬
‫שמישהו יעזור למונסטר גירל.‬
‫אני מטפל בזה.‬
‫לא הטלת ספק בפקודה הזו, אה?‬
‫סרקתי את כל שדה הקרב, אבל לא מצאתי את המשדר.‬
‫אבל הוא חייב להיות פה איפשהו.‬
‫אם הוא היה החולשה היחידה שלי, הייתי מחביאה אותו היטב.‬
‫בהחלט.‬
‫את סומכת עליי?‬
‫אתה יודע מה התשובה.‬
‫חברים, תחפו עלינו.‬
‫שמעתם אותו!‬
‫תסתדרו לבד מפה.‬
‫תעשו להם את המוות.‬
‫תגיד לי שרובוט לא כזה טיפש.‬
‫רובוט, שלא תחשוב אפילו להיכנס לדבר הזה!‬
‫אני מצטער, ססיל. זו הדרך היחידה.‬
‫רגע!‬
‫צדקתי.‬
‫תשחררי כמה שבויים שתצליחי, בזמן שאנטרל את המשדר.‬
‫כבר מטפלת בהם.‬
‫אל השער!‬
‫סוף סוף.‬
‫לכו! דרך השער!‬
‫הגיע הזמן ללכת, רקס.‬
‫רקס?‬
‫מה?‬
‫רואים? פשוט.‬
‫כל הכבוד, צוות.‬
‫מישהו רואה את מונסטר גירל או את רובוט?‬
‫מגינים,‬
‫אי אפשר לעצור פה.‬
‫צריך להביס את הפלקסנים אחת ולתמיד בממד שלהם.‬
‫אם נאפשר להם לחזור, הם לא ייכשלו בפעם הבאה.‬
‫נשמע לי הגיוני. קדימה!‬
‫לא, תעצרו! זו פקודה.‬
‫מצטער, ססיל.‬
‫יש פקודות שלא מצייתים להן.‬
‫לא!‬
‫למה אנחנו סתם עומדים פה?‬
‫אנחנו לא יכולים לפתוח שער משלנו?‬
‫לא נראה לך שניסינו לעשות זאת‬
‫מאז הפעם הראשונה שהחלאות האלה ביקרו פה?‬
‫לעזאזל!‬
‫איב?‬
‫חשבתי שרצית להילחם.‬
‫אתה רק מתחבא.‬
‫תשים לב, ילד.‬
‫אולי תלמד משהו לפני שתמות.‬
‫אתה אמור להיות מת.‬
‫אוליבר!‬
‫למה לא ברחת?‬
‫לא רציתי לפשל בעבודה שאתה ואיב נתתם לי.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן. בוא נחסל אותו.‬
‫תיקח את הגוף שלי!‬
‫זה לא נגמר!‬
‫אתה!‬
‫היי, גיבור.‬
‫אל תתעסק עם המשפחה שלי!‬
‫ניסיתי להציל את המשפחה שלי.‬
‫תפסיק.‬
‫תפסיק, בבקשה.‬
‫סיימנו פה.‬
‫אימא, אני בסדר.‬
‫תן לי לסיים.‬
‫זה בטח מקרה של, "הייתם צריכים לראות את הבחור השני".‬
‫הבחור השני היה דרקון.‬
‫כן.‬
‫לרקס לא הייתה תשובה בשבילי, אבל…‬
‫הוא הבטיח שיגלה.‬
‫אני לא מאמינה שהוא ואמנדה פשוט…‬
‫אינם.‬
‫הם ימצאו דרך חזרה,‬
‫ואנחנו נגלה מה קרה לכוחות שלך.‬
‫נערב את אנשיו של ססיל אם נצטרך.‬
‫אתה בסדר?‬
‫זה כמעט קרה שוב.‬
‫אני יודע, אני יודע.‬
‫הפגישות שלנו בדרך כלל משעממות.‬
‫אבל איזו הפתעה יש לנו היום.‬
‫פושעים, יצורים, חרקים ומה שלא תהיו,‬
‫תקבלו במחיאות כפיים, את החבר הטוב שלי ושלכם, טיטאן!‬
‫הוא השתכנע סוף סוף,‬
‫והוא מצטרף למועדון שלנו עם פיסת גן העדן הקטנה שלו.‬
‫מובן שיש בינינו חשבון ארוך,‬
‫אבל כולנו יודעים שברגע שאתם חברים במסדר,‬
‫אתם חברים במסדר, ואנחנו לא נלחמים זה בזה.‬
‫אז הכול נשכח ונסלח, נשיר קומביה וכל השטויות ההיפיות האלה.‬
‫בוא נבהיר דבר אחד. הסיבה היחידה לכך שאני פה…‬
‫תעצרו הכול!‬
‫איזה טיפש הייתי! כמעט שכחתי.‬
‫בעצם, יש לנו שני מצטרפים חדשים היום.‬
‫מתברר שיש בחור נוסף‬
‫שקצת חושש שינסו לשסף לו את הגרון.‬
‫סליחה, בוס. זה פשוט הגיוני, לכולם.‬
‫נראה שעבדו על שנינו.‬
‫נראה ככה.‬
‫ואו, איזה כיף שכל המשפחה שוב ביחד.‬
‫אני ממש מתרגש מבפנים.‬
‫החופשות פשוט לא היו אותו הדבר כשרבתם.‬
‫עכשיו, נחזור לעסוק בעשיית כל כך הרבה כסף,‬
‫שזה פשוט מגוחך!‬
‫איב?‬
‫הכול בסדר?‬
‫הכול…‬
‫אחזור למיטה בעוד רגע.‬
‫טוב.‬
‫תרגום כתוביות: עדיאלה דיוויס‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬