DETTA HAR HÄNT
Din far kommer att avrättas.
Anta hans uppdrag och förbered planeten för vårt styre.
Att döda dig är inte mitt uppdrag.
Snart kommer en ny.
Är det här ett fängelse för er?
Patetiskt!
Jag har alltid hatat dig.
Du har inget mer att explodera.
Jag har en sak kvar.
Och vad är det?
Hela mitt jävla skelett, idiot!
Darkwing saknas och antas vara död.
Jag visste att det var du!
- Döda honom! - Jag har inget val.
Nej!
Du fick order och trots det
är planeten inte förberedd för vårt viltrumimperium.
I det här ögonblicket
hade Anissa berättat hur viltrumimperiet
hade förvandlat denna eländiga planet till en utopi.
Hur dumt det vore att göra motstånd.
Jag tänker inte säga det.
Jag vill att du gör motstånd.
Jag ska inte rädda dig.
Jag vill inte sprida viltrumimperiets storhet.
Jag är här för att jag gillar det.
För mig finns det inget större nöje
än att känna värmen på mina bloddränkta nävar.
Okej.
En början.
Ja! Det här!
Jag vill ha mer!
Jättebra!
Det var uppvärmningen.
Tror du fortfarande att du kan lyckas?
Jag är nästan säker.
SENASTE NYTT
Mark!
Det är i närheten. Jag kan hjälpa till!
Oliver!
Håll dig i rörelse och håll avstånd.
Låt honom inte få tag i dig.
Är det för farligt sticker du därifrån.
Förstår du?
Dina pojkar är starka.
De har klarat liknande situationer.
Det var aldrig så här, Paul.
Helvete!
Mark!
Kom igen!
Sluta!
Lyssna på mig.
Bara lyssna...
Är du tokig?
Tror du att du kan kapitulera?
Jag har aldrig haft det roligare!
Du.
Ge inte upp. Du klarar det här.
Du har fortfarande en chans.
Du behöver bara...
...rätt motivation.
När jag är klar med dig, kommer jag att döda alla andra.
Storstryk på gång!
Vem är du?
Jag vill veta vem jag styckar.
Oliver! Stick härifrån!
Vi kan besegra honom!
Stick!
Idiot...
Du behöver all hjälp du kan få.
Tiden jag hade tillbringat med att döda honom
hade kunnat ge dig tid att samla dina tankar,
kanske till och med överlista mig.
Var är ditt viltrumithjärta?
Tills jag ser det slå i min hand, kommer jag inte tro att du har ett.
Visa mig dina krafter!
Visa din ilska!
Nästan där.
Om det är allt du har...
...kommer det här inte sluta bra för dig.
Måste det hända nu? Du måste skämta!
Den mäktigaste övermänniskan jag någonsin har sett
slår skiten ur
den starkaste superhjälten på planeten.
För Guds skull, ge mig goda nyheter.
Jag...
Vi är minst två veckor från en försöksrunda!
Du anar inte hur tät deras muskelvävnad är.
Det är som att skära i sten.
De kommer att bli gudaktiga när vi är klara,
- men vi kan inte... - Helvete!
Senaste nytt.
Vi har film på en ny okänd angripare
som slåss med Invincible längs landets östkust.
Vi vet inte än,
men myndigheterna ber hela nationen
att vara på vakt och stanna inomhus om möjligt.
Vi håller er uppdaterade.
Igen?
Vi var precis med om det här. När tänker de ge upp?
Adam! Vi är på ett sjukhus.
Som jag betalar med mina skattepengar.
Pappa?
Samantha?
Herregud. Adam, jag tror att hon vaknar!
Jag hämtar hjälp.
Sköterskan!
Var är jag?
Du är i säkerhet.
Var är Mark? Vad hände?
Hur länge har jag legat här?
Nästan en vecka.
Du behöver inte oroa dig, älskling.
Det här är ett speciellt ställe.
De håller din identitet hemlig.
Vad är det?
Herregud. Mark!
Mark? Menar du... Vänta.
Är det din pojkvän?
Jag måste hjälpa honom!
Samantha... Nej!
Atom Eve. Lugn.
Du kan inte ens gå än.
Ser jag ut att behöva gå?
Hittills har jag lekt med dig.
Lärt känna en ny leksak.
Vi trappar upp det lite.
Inte för att jag inte har kul,
men jag börjar undra varför de skickade hit mig.
Att slå dig, erövra din patetiska planet,
det är för enkelt.
Roligt... men lätt.
Jag har träffat din far.
Han var så lovande när han var yngre.
Och nu är han död.
Avrättad precis innan jag åkte.
Det är sorgligt.
Jag hade älskat att se hans min
när jag berättar att jag dödade dig.
Inte min pappa.
Smaka på den, din gamla skithög!
Kom igen! Skynda!
Han dödar dig, Oliver. Stick härifrån!
Du klarar honom inte själv!
Se på honom! Han är urgammal!
Vi kan ta honom tillsammans.
Jag är gammal, men inte svag.
Men tack för att du kom tillbaka.
Jag ska dela dig på mitten och äta ditt hjärta.
Hur låter det?
Det låter som...
Bort från honom!
Slappna av medan jag fokuserar på pojken.
Vi är inte klara än.
Känner du hur din kropp slits itu?
Först slits dina muskler sönder.
Sen separeras dina ryggkotor.
Om du kan fokusera dig, står din hud på tur.
Snart slits den itu.
Det här blir otroligt.
Nej!
Snabbare än jag trodde.
Det är oviktigt.
Jag äter ditt hjärta istället.
Gör honom redo för transport. Skynda.
Herregud.
Donald, säg till Debbie att vi har Oliver.
Ja, sir. Eve är vaken och ber om att få prata med dig.
Det är tydligen brådskande.
Han är en viltrumit, Eve. Den starkaste vi har sett hittills.
Vi tror inte att Nolan hade haft en chans.
Du är inte redo för fältarbete
efter de senaste viltrumiterna.
Jag kan omarrangera materia, Cecil.
Jag kanske är den enda på jorden som kan stoppa honom.
Och Mark är där ute. Ensam.
Eve... Be mig inte att göra det här.
Du har inget val.
Bakom dig!
Jag vill inte att du missar det här.
Nog!
Nej. Snälla.
Bort från honom, ditt djur.
Bra idé!
Mark!
Stick härifrån!
Du bryr dig om andras säkerhet.
Du är verkligen patetisk.
Mark!
Du har egna problem, gumman.
Så gulligt.
Va?
Jag ökade luftens densitet.
Jag har alla möjliga trick.
Smart.
Men jag hör dig andas hårt.
Hur länge kan du fortsätta?
Du börjar redan bli trött.
Trött på ditt skitsnack.
Så söt.
Vilket slöseri.
Nej!
Snälla, Eve.
Jag behöver dig.
Jag kan inte leva utan dig.
Snälla!
Snälla.
Snälla!
Eve! Snälla!
Sluta! Försök inte prata, okej?
Cecil!
Jag behöver dig!
Snälla, fortsätt andas.
Ett så starkt band.
Viltrumiter har inget liknande. Det är en svaghet.
Utsökt.
Jag börjar förstå din samhörighet med dessa obetydliga varelser.
Eve!
Eve.
Nu dröjer det inte länge.
Om du vill säga något till henne bör du skynda dig.
För sent.
Bra. Medan jag har din uppmärksamhet.
Jag vill tacka dig, Mark.
Det är inte ofta jag får släppa loss så här.
Vanligtvis har uppdragen riktlinjer,
mycket jag inte får förstöra eller döda.
Men av nån anledning, och jag bryr mig inte om varför,
fick jag ordern "att ta över jorden med alla nödvändiga medel".
Du har gjort oss förbannade och det tackar jag dig för.
Det här har varit en oerhörd glädje.
Det är oviktigt hur stark du är.
Eller hur snabb du är.
Jag kan se framtiden.
Du kommer inte att se morgondagen.
Efter allt jag har gjort?
Tror du fortfarande att du kan hota mig?
Jag måste säga, grabben. Du börjar imponera på mig.
Gör ditt värsta.
Nu börjar det likna något.
Att bli arg gör dig inte starkare. Det är inte så det fungerar.
Släpp mig!
Helvete.
Dö!
Var uppmärksam!
Jag är så ensam.
De andra viltrumiterna är rädda för mig.
Ingen pratar med mig.
Ingen vill vara min vän. De tycker att jag är instabil.
De skickar mig från planet till planet för att begå hemskheter i deras namn.
Och när jag blir bättre på det,
fruktar de mig allt mer.
Jag är ett offer för min egen framgång.
Conquest... Jag får inte ens ett riktigt namn.
Bara ett syfte.
Jag är kapabel till så mycket mer och ingen ser det.
Vissa dagar är jag så ensam att jag kan gråta, men gör det inte.
Det gör jag aldrig.
Vad är poängen?
Inte en enda person i hela universum skulle bry sig.
Ta med det i din grav.
Mark!
Skitstövel!
Eve? Hur?
Den här gången...
Den här gången ska jag se till att hon är död.
Rör henne inte!
Jag har mer än nog med energi för dig, pojk.
Ser du? Mer än nog.
Inte tillräckligt. Inte ens nära.
Är det här vad du ville?
Har du kul nu?
Har du fortfarande kul?
Svara mig!
Jag tar det goda med det dåliga.
Eve?
Mark?
Du lever.
Du med.
Jag... Jag älskar dig.
Jag älskar dig med.
Jag trodde att du var...
Mark?
Du...
Är jag... naken?
Mark?
Vakna.
Eve?
Hur länge har jag legat här?
Tre dagar. Du var illa däran.
Vad hände?
Minns du inte?
Nej.
Jag minns allt. Jag minns...
Jag minns att du dog.
Nej, jag dog inte.
Men det var nära.
Hur?
Det är... komplicerat.
Jag fick krafter i livmodern,
men de begränsade dem.
Det är därför jag inte kan ändra förnimmande materia.
Men när något riktigt traumatiskt händer,
åsidosätts blockeringarna
och jag kan använda krafterna obegränsat.
Det hände en gång förut och jag har tänkt berätta för dig,
men tiden var aldrig rätt.
Att nästan dö var stressigt nog för att återuppbygga min kropp.
Jag hade dött utan dig.
Jag med.
Det är så mycket arbete inblandat i att återuppbygga kropparna.
Vi uppfinner nya verktyg för att göra det.
Det kan inte påskyndas!
Vad fan pratar du om?
Såg du vad monstret gjorde mot Invincible?
Han var bara en viltrumit och nu när han är död
lär många fler vara på väg hit.
Jag har redan tänkt på det här.
Men att höra det så rakt på sak...
Bra. Jag bryr mig inte om vad som krävs.
Gör klart dem, Sinclair.
Istället för middag och en film, tror jag att vi jobbar ikväll.
Jag har förstått det.
Hej.
Mamma.
Låt mig bara...
Det är okej, Eve.
Vi behöver alla lite tröst nuförtiden.
Det är okej, mamma. Jag är okej...
Jag är så ledsen.
Varför?
För allt.
När jag gifte mig med din far...
Jag visste inte vilket liv eller ansvar du skulle få.
Jag tänker på alla gånger vi undrade om du hade fått dina krafter.
Så hoppfulla vi var.
Hur besvikna vi var när det inte hade hänt.
Och det äcklar mig.
Nu ser jag dig bli skadad och slåss för ditt liv...
Det är mitt fel.
Mamma, det är inte ditt...
Jag kunde ha tagit dig bort från det här.
- Mamma... - Jag lät din far
övertyga mig.
Mamma.
Du gjorde allt rätt. Allt.
Jag älskar dig så mycket.
Jag älskar dig med.
Hur mår Oliver?
Han mår bra. Han ligger i ett annat rum.
De kan knappt hålla honom i sängen.
Ursäkta att jag stör. Jag hörde att du var vaken.
- Tack för... - Var är Conquest?
Var det så han hette?
Han är död, Mark. Du dödade honom.
Var är hans kropp?
Bränn den.
Ja.
Vi har förlorat många vänner de senaste veckorna,
och det finns så mycket kvar,
att samlas för ett sådant här ögonblick känns märkligt.
Är det inte därför vi slåss?
För att rädda, eller hedra, ett enda liv?
Rex hade sagt åt mig att komma till sak,
men han hade hållit med mig.
Han var alltid så självsäker, men också ärlig om sina brister.
Så säker på sig själv, men den första att erkänna rädsla.
Han var allt jag ville och fortfarande vill vara.
För att hedra min vän och allt han betydde för mig,
byter jag namn från Rudy...
...till Rex...
...så att en del av honom lever vidare.
Jag hoppas kunna leva upp till hans mod och uppoffring.
Han kommer att bli saknad.
Jag tror att Atom Eve vill säga några ord.
Du kunde ha gått upp dit själv.
Jag tror inte att jag...
Jag hade inte klarat det.
Det var lättare så här.
Jag förstår.
Jag älskar dig, Rex.
Rex Splode var...
...min första...
Allt.
Bra och dåligt. Han...
Förlåt mig.
Rex och jag...
...vår relation var komplicerad.
Hej.
Jag bara...
Jag kan inte fatta att han är borta.
Jag fick aldrig ta farväl.
Vi hade inte pratat sedan jag flyttade ut från tornet.
När man har känt nån så länge är de alltid likadana.
Det är svårt att låta dem förändras eller mogna. Men Rex...
Han hade förändrats så mycket.
Jag behövde mer tid med honom.
Jag med.
Jag älskade honom...
Det gjorde jag.
Fast han var otrogen mot mig så många gånger.
Allt hände så snabbt, jag kan inte...
Ler du?
Förlåt, jag...
Jag trodde du var död.
Men trots allt som har hänt så är du...
...här och du mår bra och...
Det här blir konstigt.
Jag vänjer mig aldrig vid det.
Inte länge nu.
Mer!
Det är gjort.
Tack.
Vad vill ni?
Angstrom Levy...
...du har bevittnat vad våra ambitioner har gjort mot vår värld.
Och vad vi har behövt göra mot oss själva för att överleva här.
Vill ni ha ett nytt hem?
Okej.
Det är bara början på glädjen
vi kommer att uppnå tillsammans.
Sir, jag vet att du inte alltid vill höra min åsikt,
men är detta verkligen ett klokt beslut?
Vi har inget val, Donald.
Han är i en 400 ton tung tungsten-stållegering,
nio kilometer under jorden.
Minsta rörelse och hela stället exploderar.
Och så fort han återfår medvetandet
ska han berätta allt han vet om Viltrumimperiet.
Och hur man stoppar dem.
Jag skrivs ut imorgon! Jag kan hjälpa dig med städerna!
Vad?
Du bryr dig inte ens.
Jag bryr mig. Jag bara...
Det finns mycket som måste göras.
Jag vet. Och jag kan hjälpa till.
Jag lovar att lyssna och vara snäll.
Det är därför jag är här.
Du hade rätt.
Du hade rätt om Maulers och Angstrom.
De skadade och förstörde så många liv.
Angstrom dödade nästan dig och mamma.
Om någon hotar min familj eller de jag älskar...
Då dödar jag dem.
Jag är kallad.
Förlåt mig, Herre.
Jag hade inte väckt det stora odjuret
om jag inte hade... goda nyheter.
Tala, Darkblood.
Innan jag minns hur jag längtar
efter att känna kött i min förruttnade käke.
Jag kan återställa dig på tronen.
En ytbo med stor makt,
något denna planet inte har sett på länge.
En ytbo?
Ja.
Med förmågor som överträffar alla andra.
Hans svarta hjärta kommer att bindas till din tjänst, Mörke.
Hur?
Jag har upptäckt sätt att frammana honom.
Hit.
Undertexter: Victor Ollén
Kreativ ledare Jeni Orimalade