AZ ELŐZŐ RÉSZEK TARTALMÁBÓL...
Apádat kivégezzük.
Átveszed a helyét, és előkészíted a Földet az uralkodásunkra.
Nem az én tisztem végezni veled.
De nemsokára eljön valaki más.
Ilyen lenne egy börtön a világotokban?
Szánalmas!
Mindig is utáltalak.
Már nincs mit felrobbantanod.
Még van egyvalami.
Éspedig?
A komplett csontvázam, te pöcsfej!
Sötét Szárny eltűnt. Vélhetőleg meghalt.
Tudtam, hogy ez a te műved!
- Végezz vele! - Nem hagytál választást.
Ne!
Parancsot kaptál,
mégsem készítetted fel a bolygót az uralkodásunkra.
LEGYŐZHETETLEN
Ezekben a percekben
Anissa épp azt ecsetelné neked,
hogyan faragna Viltrum utópiát ebből a nyomorult bolygóból.
És hogy milyen ostoba vagy, amiért ellenállsz.
De én nem mondok ilyesmit.
Az igazat megvallva, azt akarom, hogy ellenállj.
Nem azért jöttem, hogy megmentselek.
És nem is azért, hogy a birodalmunk hírnevéről papoljak.
Azért vagyok itt, mert élvezem ezt.
Számomra nincs nagyobb élvezet annál,
mint amikor vérbe márthatom az öklömet.
Az igen!
Kezdetnek megteszi.
Igen! Ez az!
Ebből még többet!
Nagyon jó!
Csak most kezdek belejönni.
Még mindig azt hiszed, győzni fogsz?
De még mennyire!
RENDKÍVÜLI HÍREK
Mark!
Nincsenek messze innen. Majd én segítek!
Oliver!
Maradj mozgásban és ne menj közel hozzá!
Ne hagyd, hogy elkapjon!
És ha veszélybe kerülsz, tűnj el onnan!
Megértetted?
Nagyon erősek a fiaid, Deb.
Kerültek már ilyen helyzetekbe, és mindig átvészelték.
Nem, Paul. Ilyen helyzetbe még sosem.
Picsába!
Mark!
Gyerünk!
Állj!
Hallgass meg!
Csak hallgass...
Elment az eszed?
Azt hiszed, hagyni fogom, hogy feladd?
Soha nem szórakoztam még ilyen jól!
Ejnye!
Ne add fel! Menni fog.
Még van esélyed.
Nem kell más, csak...
kellő motiváció.
Ha veled végeztem, mindenki mást is meg fogok ölni.
Most szétrúgom a nagy seggedet!
Hát te meg ki vagy?
Jobb szeretem tudni azok nevét, akiket feldarabolok.
Oliver, tűnj innen!
Legyőzhetjük! Érzem!
Menj!
Bolond!
Minden segítségre szükséged lesz.
Amíg lefoglalt a kicsi,
lett volna időd alaposan átgondolni,
hogyan tudnál fölém kerekedni.
Hol a viltrumi szíved?
Amíg ki nem tépem, el sem hiszem, hogy az a szív viltrumi!
Mutasd az erődet!
Mutasd a haragodat!
Ez már tetszik!
Ha csak ennyire futja...
annak bizony szomorú vége lesz.
EGYESÜLT ÁLLAMOK - PENTAGON PARKOLÓ HÁTUL
Pont most? Ez ugye csak valami kibaszott vicc?
A valaha látott leghatalmasabb szuperember
éppen a szart is kiveri
a bolygónk legerősebb szuperhőséből.
Úgyhogy mondjon valami jó hírt, Sinclair!
Hát...
még a teszteléstől is legalább két hétre vagyunk!
El sem tudja képzelni, milyen vastag izomszövetekkel dolgozunk.
Mintha kőből lennének.
Eszméletlenül erősek lesznek, ha egyszer elkészülnek,
- de nem lehet... - Az istenit!
Rendkívüli hírekkel jelentkezünk.
Újabb ismeretlen egyén bukkant fel,
aki Legyőzhetetlennel harcol az ország keleti partján.
Egyelőre nem sokat tudunk,
de a hatóságok mindenkit arra kérnek,
hogy legyenek körültekintőek, és lehetőleg ne menjenek ki az utcára.
Maradjanak velünk további friss hírekért!
Már megint?
Pár napja már átéltük ezt a rohadt cirkuszt. Mikor unják meg végre?
Adam! Kórházban vagyunk!
Amit az én adómból tartanak fenn!
Apa?
Samantha?
Te jó ég, Adam! Úgy tűnik, kezd magához térni!
Szólok az ápolónak.
Jöjjenek!
Hol vagyok?
Biztonságban, drágám.
Hol van Mark? Mi történt?
Meddig voltam eszméletlen?
Majdnem egy hétig.
Samantha drágám! Nem kell aggódnod.
Ez egy különleges hely.
Nem fedik fel a kilétedet.
Ez meg mi?
Te jó ég! Mark!
Mark? Mármint... Várjunk!
Ő a barátod?
Segítenem kell neki!
Samantha! Ne!
Atom Eve! Kérlek, nyugodj meg!
Még járni sem tudsz.
Úgy nézek ki, mint aki járni akar?
Eddig csupán játszadoztam veled.
Kóstolgattam az új prédámat.
De most tegyük magasabbra a lécet!
Nem mintha nem szórakoznék jól,
de kezd furdalni a kíváncsiság, hogy vajon miért küldtek ide.
Hogy ellássam a bajodat, és meghódítsam a szánalmas bolygótokat?
Túl könnyű!
Jó móka, de könnyű.
Ismertem az apádat.
Ifjú korában nagyon ígéretes volt.
De immár halott.
Kivégezték, épp mielőtt eljöttem.
Nagy kár.
Úgy megnéztem volna az arcát,
amikor közlöm vele, hogy megöltelek.
Az apámat ne!
Nesze neked, vén trotty!
Állj fel! Siess!
Meg fog ölni, Oliver! Tűnj innen!
Egyedül nem boldogulsz vele!
De nézz csak rá! Baromi öreg.
Együtt legyőzhetjük!
Öreg vagyok, nem gyenge.
De köszönöm, hogy visszajöttél!
Kettéhasítalak, és elmajszolom a szívedet.
Mit szólsz?
Ez csak egy nagy rakás...
Hagyd békén!
Pihenj egy kicsit, amíg elintézem a fiút!
Még nem végeztünk.
Érzed, ahogy nyúlik a tested?
Először az izmaid szakadnak el.
Majd a csigolyáid szépen kipattannak a helyükről.
És ha még ezután sem ájulnál el, a bőröd következik.
Addig nyújtalak, amíg le nem válik a húsodról.
Ez fergeteges lesz!
Ne!
Gyorsabb vagy, mint hittem.
De sebaj.
Akkor a te szívedet falom fel.
Vigyék el innen azonnal! Gyerünk!
Te jó ég!
Donald, szóljon Debbie-nek, hogy kórházba visszük Olivert!
Értettem. Egyébként Eve magához tért, és beszélni akar önnel.
Azt mondja, sürgős.
Ez egy viltrumi, Eve. Ráadásul a legerősebb, akit valaha láttunk.
Úgy véljük, Nolan sem bírna el vele.
És még nem állsz készen a harcra
a legutóbbi viltrumi támadásnak köszönhetően.
Át tudok alakítani anyagokat, Cecil.
Lehet, hogy én vagyok az egyetlen, aki megállíthatja.
És Mark odakint van. Egyedül.
Eve... könyörgök, ne kérd ezt tőlem!
Nincs választása.
Nézz hátra!
Nehogy lemaradj arról, ami most jön!
Elég!
Ne! Csak ezt ne!
Hagyd békén, te vadállat!
Jó ötlet!
Mark!
Tűnj innen! Most!
Látom, érdekel mások sorsa.
Te aztán tényleg szánalmas vagy.
Mark!
Látom, megvan a saját gondod, kiscicám.
Cuki.
Mi ez?
Megnöveltem a levegő sűrűségét.
És van még pár trükk a tarsolyomban.
Okos.
De hallom, hogy egyre nehezebben lélegzel.
Mégis meddig bírod ezt a tempót?
Máris kezdesz belefáradni.
A hülye dumádba fáradtam bele.
De szép vagy!
Nagy kár érted.
Ne!
Eve, kérlek!
Nélküled nem fog menni!
Nem tudok nélküled élni!
Kérlek!
Könyörgök!
Kérlek...
Kérlek!
Eve! Kérlek!
Ne csináld! Inkább ne próbálj beszélni!
Cecil!
Segítenie kell, Cecil!
Csak lélegezz!
Ez ám az erős kötelék!
Ami a viltrumiak számára mit sem jelent, mert ez a gyengeség jele.
Finom!
Már kezdem érteni, miért vagy úgy oda ezekért az alsóbbrendű lényekért.
Eve!
Eve...
Már nincs sok ideje, mi?
Ha mondanál neki valamit, én nem várnék a helyedben.
Elkéstél.
Helyes. Végre rám figyelsz.
Köszönettel tartozom, Mark. Komolyan.
Nem sűrűn engedhetem el így magam.
A legtöbbször szigorú szabályok szerint kell eljárnom.
Van, amit nem rombolhatok le, és van, akit nem ölhetek meg.
De valamilyen okból kifolyólag, legyen az az ok bármi,
azt az utasítást kaptam, hogy foglaljam el a Földet, kerül, amibe kerül.
Valamivel nagyon feldühítetted a népemet, amiért rendkívül hálás vagyok.
Régóta nem szórakoztam ilyen jól.
Nem érdekel, milyen erős vagy.
Nem érdekel, milyen gyors vagy.
Tudom, mi vár rád.
Holnap ilyenkor már nem leszel az élők sorában.
Mindazok után, amit veletek műveltem,
komolyan azt hiszed, fenyegetést jelentesz rám?
Be kell vallanom, kölyök, kezdelek csodálni.
Adj ki magadból mindent!
Kezd komolyra fordulni a dolog.
Nem a dühöd ad erőt. Ez nem így működik.
Szállj le rólam!
A nemjóját!
Dögölj meg!
Koncentrálj!
Olyan magányos vagyok!
Minden viltrumi retteg tőlem.
Senki sem áll szóba velem.
Nem akarnak a barátaim lenni. Labilisnak tartanak.
Bolygóról bolygóra küldenek, hogy az ő nevükben pusztítsak.
És minél jobb vagyok benne,
annál inkább félnek tőlem.
A saját sikereim áldozata vagyok.
Hódítás... még saját nevem sincs.
Csupán egy célom.
Sokkal többre vagyok képes, de senki sem veszi észre.
Sokszor olyan magányos vagyok, hogy sírni tudnék, mégsem teszem.
Sosem sírok.
Hisz mi értelme lenne?
Egy árva lelket sem hatna meg az egész univerzumban.
Vidd a titkomat a sírba!
Mark!
Pöcs!
Eve? Ezt hogyan?
Ezúttal...
gondoskodom róla, hogy véletlenül se ússza meg!
Ne nyúlj hozzá!
Van még bennem elég erő ahhoz, hogy elintézzelek, kölyök.
Látod? Bőven elég.
Nem. Nagyon nem.
Ezt akartad?
Jól szórakozol?
Még mindig élvezed?
Válaszolj!
A jó és a rossz együtt jár.
Eve?
Eve!
Mark!
Hát élsz!
Ahogy te is!
Szeretlek!
Én is szeretlek!
Már azt hittem, hogy...
Mark?
Mark!
Hé...
Én most... pucér vagyok?
Mark!
Ébredj!
Eve?
Meddig voltam eszméletlen?
Három napig. Súlyosan megsebesültél.
Mi történt?
Nem is emlékszel?
De.
Mindenre emlékszem. Arra is...
hogy meghaltál.
Nem haltam meg.
Csak majdnem.
Hogyhogy?
Ez... bonyolult.
Még magzatként ruháztak fel az erőmmel,
ügyelve arra, hogy csak bizonyos korlátokkal használhassam.
Ezért nem tudok változtatni az élő szöveten.
De amikor valami rendkívüli történik,
ideiglenesen megszabadulok a korlátaimtól,
és arra használom az erőmet, amire csak akarom.
Egyszer már volt rá példa, és el is akartam mondani neked,
csak valahogy sosem tudtam.
A halálközeli élmény elég rendkívüli volt, aminek hála sikerült teljesen felépülnöm.
Nélküled végem lett volna.
Nekem is tenélküled.
Rengeteg munkát igényel a holttestek újjáépítése.
Új eszközök kifejlesztésével igyekszünk operálni.
De ennél gyorsabban nem megy!
Mi a faszról beszél?
Nem látta, mit tett az a fenevad Legyőzhetetlennel?
Ráadásul ő csupán egyetlen viltrumi volt, és most, hogy meghalt,
tuti jön majd az utánpótlás.
Természetesen ezt is figyelembe vettem.
De most, hogy ilyen erélyesen fogalmazott...
Helyes. Nem érdekel, mennyi munkával jár.
Fejezze be őket, Sinclair!
A mai vacsizós-filmezős est helyett úgy tűnik, melózni fogunk.
Sejtettem.
Sziasztok!
Anya!
Akkor én...
Maradj csak, Eve!
Mindenkire ráfér egy kis megnyugtatás.
Semmi baj, anya. Jól vagyok.
Úgy sajnálom!
Mit?
Mindent.
Amikor hozzámentem apádhoz...
nem sejtettem, milyen élet vár rád. Nem is beszélve a felelősségről.
Emlékszem, folyton azt kérdezgettük: „Szert tettél már az erődre?”
Alig vártuk.
És csalódott voltál, valahányszor nemmel kellett válaszolnod.
És ettől... olyan rosszul érzem magam!
Látni, ahogy megsebesülsz, miközben az életedért küzdesz, és...
ez az én hibám.
Anya, nem a te...
Megóvhattalak volna ettől az élettől.
- Anya... - Miért hagytam az apádnak,
hogy belerángasson téged?
Anya!
Te mindent jól csináltál. Mindent.
Mark! Annyira szeretlek!
Én is szeretlek!
Hogy van Oliver?
Kutya baja. A folyosó végén találod.
Úgy kell kérlelni, hogy ágyban maradjon.
Bocs a zavarásért, de hallottam, hogy felébredtél.
- Csak meg akartam... - Hol van Hódítás?
Szóval így hívták?
Meghalt, Mark. Végeztél vele.
Mi lett a holttestével?
Égessék el!
Hogyne.
Olyan sok barátunkat veszítettük el a közelmúltban,
és annyi teendőnk van még,
hogy már-már furcsa érzés szünetet tartanunk, és összegyűlnünk.
De nem épp ezért harcolunk?
Nem az emberek megmentése és megbecsülése a feladatunk?
Rob azt mondaná, fogjam be, és térjek a lényegre,
de tudom, hogy a szíve mélyén ő is így érzett.
Mindig magabiztosság jellemezte, de tisztában volt a hibáival.
És dacára a magabiztosságának, nem titkolta, ha félt.
Ő testesített meg mindent, ami valaha is lenni akartam.
Megtisztelve őt és mindazt, amit számomra jelentett,
a jelenlegi nevem helyett mától...
Rob leszek,
hogy legalább a neve fennmaradjon.
Csak remélni tudom, hogy méltó leszek a bátorságához és az önfeláldozásához.
Mindnyájunknak hiányozni fog.
Úgy tudom, Atom Eve is szeretne szólni pár szót.
Te is beszélhettél volna.
Nem hiszem...
hogy kibírtam volna sírás nélkül.
Jobb volt így.
Megértelek.
Szeretlek, Rob!
Robbantonio volt...
az első...
A mindenem.
Minden jó és rossz. Ő...
Ne haragudjatok!
Robbal...
bonyolult volt a kapcsolatunk.
Szia!
Egyszerűen...
nem tudom elhinni, hogy meghalt.
Nem tudtam elbúcsúzni tőle.
Azóta nem beszéltünk, amióta kiköltöztem a toronyból.
Ha régóta ismerünk valakit, számunkra mindig ugyanolyan marad.
Nem változik, nem lesz érettebb, de Rob...
rengeteget változott.
Bárcsak többet lehettem volna vele!
Bár én is!
Szerettem... tudod?
Őszintén.
Dacára annak, hogy rendszeresen megcsalt.
De minden olyan gyorsan történt, és...
Te most mosolyogsz?
Ne haragudj, csak...
azt hittem, elvesztettelek.
De folyton az jár a fejemben, hogy a történtek ellenére...
itt vagy, semmi bajod, és...
Ez egy kicsit kínos lesz így.
Hát ezt sosem fogom megszokni.
Már nem kell sokat várnunk.
Még!
Kész vagyunk.
Köszönöm!
Mit kértek cserébe?
Angstrom Levy...
láthattad, mivé lett a világunk a saját becsvágyunk miatt.
És azt is láthattad, mit kellett tennünk magunkkal, hogy életben maradjunk.
Új otthont akartok?
Rendben.
Ez csupán a kezdete azon örömteli események sorának,
amelyeket közösen fogunk átélni.
Uram, tudom, hogy nem mindig ad a véleményemre,
de biztos benne, hogy ez bölcs döntés?
Nincs választásunk, Donald.
Egy 400 tonnás volfrám-acél ötvözetbe zártuk
tíz kilométer mélyre.
Ha csak megmoccan, az egész hely felrobban.
De amint magához tér,
mindent el fog mondani nekünk a Viltrumi Birodalomról.
Azt is, hogyan állítsuk meg őket.
Holnap végre kiengednek! Segíthetek neked az újjáépítésben!
Tessék?
Nem is figyelsz.
De, igen. Csak...
sok minden történt, Oliver.
Tudom. És segíthetek.
Hallgatok rád, meg minden. Megígérem, hogy jó leszek.
Mondhatni emiatt jöttem.
Igazad volt.
Abban, amit a Maulerekről és Angstromról mondtál.
Annyi embernek ártottak, annyi életet tönkretettek!
Angstrom kis híján megölt téged és anyát.
Úgyhogy ha mostantól bárki rátok támad, vagy másra, akit szeretek...
azt habozás nélkül meg fogom ölni.
Szólítottak.
Bocsáss meg, Nagyúr!
Sosem ébreszteném fel méltóságodat,
ha nem szolgálhatnék... jó hírekkel.
Beszélj, Darkblood!
Még mielőtt eszembe jutna,
mennyire hiányzik a hús íze a rothadó számból.
Azért jöttem, hogy segítsek neked a pokol urává válni.
Van egy hatalmas erejű felszínlakó,
akihez hasonlót időtlen idők óta nem látott a világ.
Azt mondod, felszínlakó?
Igen.
A képességei messze felülmúlják bárki másét.
Az ő gonosz lelke csakis téged fog szolgálni, Sötét Nagyúr.
Hogyan?
Rájöttem, hogyan tudom megidézni...
közénk.
A feliratot fordította: Tulik Dániel
Kreatív supervisor Kwaysser Erika