Vekk opp amerikanerne.
Du!
Vi lever i en dunkel verden.
- Vi lever i en dunkel verden. - Ingen venner i skumringen.
Du er avslørt. Beleiringen er et skalkeskjul for å drepe deg.
Men jeg har fått kontakt.
Jeg kan ta deg med eller drepe deg. To minutter. Bestem deg.
Hvor er pakken?
Garderoben.
Bli her.
Ta hans!
Hva gjør du?
Hvem er du?
Ingen venner i skumringen, hva?
Du får duge. Ta ham med til møtestedet.
Bytt klær. Ukrainerne venter en passasjer.
Har aldri sett en sånn innpakning.
Vi vet ikke hvor gammel, men det er ekte vare.
- Vet du om en utgang? - Nyttetunnelen til kloakken.
Ta denne og ham. Bruk hans utgang. Jeg stoler ikke på vår.
- Kan du desarmere den? - Den er synkronisert sentralt.
- Slett sporene deres. - Utradere publikum?
- Det er ikke vår jobb. - Den er min nå.
Bare gå.
Dere trenger ikke drepe dem.
- Det var ikke en av oss. - Men takk for hjelpen.
Videre!
Det er ikke ham!
En mann kan trenes til å holde tett i ca. 18 timer,
så faren er over for kollegene dine ved sjutiden.
Han holdt ikke i 18 minutter.
Han hadde ingenting å skjule. Dere smugler et null.
Risikabelt.
Eller regnet du med denne?
Død. CIA-rasjon.
Spar livet ditt når du vet de er i sikkerhet.
Den er snart sju.
Den går for fort.
Vi må stille den en time tilbake.
Spytt den ut!
Velkommen til livet etter døden.
Du har ligget i kunstig koma
mens vi fikk deg ut av Ukraina og gjenoppbygget munnen din.
Selvmordspillene er falske.
- Hvorfor det? - En prøve.
En prøve?
De trakk ut tennene mine.
Kom teamet mitt seg unna?
Nei.
Vi tror det var russiske leiesoldater.
Noen sladret.
Ikke du.
Du valgte å dø i stedet for å avsløre kollegene dine.
Vi tror alle at vi vil storme inn i den brennende bygningen.
Men vi vet det ikke før vi merker varmen.
Du vet det.
Jeg sier opp.
Du jobber ikke for oss. Du er død.
Din plikt overgår nasjonale interesser. Dette handler om overlevelse.
Hvem sin overlevelse?
Alles.
Det er en iskald krig på gang.
Men hvis du kjenner dens virkelige natur, har du tapt.
Det er snakk om delt kunnskap. Alt du får vite, er et tegn
og et ord. 'Tenet.'
Bruk det med omhu.
Det vil åpne de riktige dørene, men også noen av de gale.
Er det alt du fikk vite?
Den prøven du besto? Den er det ikke alle som består.
Med refleksvest og skriveplate kommer du inn nesten overalt.
Nesten.
En lite kjent læresetning.
Ikke noe småprat som kan avsløre hvem vi er eller hva vi gjør.
- Jeg trodde jeg skulle få vite det. - Ikke 'hva', men 'hvordan'.
'Hva' er ditt felt, ikke min sak.
For å gjøre jobben min må jeg ha en idé om faren vi står overfor.
Slik jeg har forstått det, prøver vi å unngå tredje verdenskrig.
Atomkrig?
Nei.
Noe verre enn det.
Sikt og trekk av.
- Den er tom. - Ta sikte.
Sjekk magasinet.
Hvordan...?
En av disse kulene er som oss, den beveger seg forover i tid.
Den andre går bakover.
Kan du se forskjell på dem?
Hva med nå?
Den er invertert. Entropien går baklengs.
Derfor ser den ut til å bevege seg bakover.
Vi tror det er en slags omvendt stråling utløst av atomspalting.
- Dere har ikke skapt den? - Vi vet ikke nok.
- Hvor kommer den fra? - Noen produserer dem i fremtiden.
De strømmer dem tilbake til oss. Prøv selv.
Du må først ha sluppet den.
- Den beveger seg før jeg rører den? - Fra ditt synspunkt tok du imot den.
- Men fra kulas synspunkt slapp du den. - Årsak kommer før effekt.
- Nei, det er bare vår forståelse av tid. - Hva med selvbestemmelse?
Kula hadde ikke flyttet seg uten din håndbevegelse. Du fikk det til å skje.
Ikke prøv å forstå det.
Føl det.
Instinkt.
Skjønner.
Hvorfor føles det så merkelig?
Du skyter ikke kula, du tar imot den.
Jøss.
Jeg har sett denne type ammunisjon før. Jeg ble nesten truffet.
Da har du vært utrolig heldig.
En invertert kule gjør enorm skade.
Ikke pent.
De ligner de vi har i dag.
De kan ha blitt produsert i dag og invertert mange år fra nå.
De kom med veggen. Jeg fikk det tildelt, som alt annet materiale her.
- Har du en analyse av metallet? - Ja. Hvordan det?
Metallblandingen kan gi oss produksjonsstedet. Hør her...
Dette varsler ikke dommedag.
Kula kan virke beskjeden. Blykule, messinghus, krutt.
Hvis de kan invertere det, kan de invertere det meste.
Selv et atomvåpen kan bare påvirke fremtiden vår.
Et invertert våpen kan kanskje påvirke fortiden også.
Vi finner vi mer og mer invertert materiale.
Rester av komplekse gjenstander.
Hva er det vi ser her?
Levninger etter en kommende krig.
- Ja? - Vi lever i en dunkel verden.
Ingen venner i skumringen. De sa du hadde gått.
- Selv de døde trenger hjelpere. - Hva trenger du?
En assistent i Mumbai. Jeg må treffe Sanjay Singh.
Singh? Han går aldri ut. Og huset han bor i
- er hans. - Ja, jeg ser på det.
Jeg sjekker hvem som er ledig. Bombay Yacht Club om to timer.
Jeg forstår du vil introduseres for en fremstående Mumbai-boer.
- Navnet er Neil. - Jeg trenger audiens hos Sanjay Singh.
- Ikke mulig. - Ti minutter, toppen.
Tiden er ikke problemet.
Men å komme derfra i live.
Hadde du tatt et barn som gissel? En dame?
Om nødvendig. Jeg har ikke tenkt å skape røre.
- Ja? - Vodka tonic. Og en Cola Light.
Hva er det? Du drikker aldri i tjeneste.
Du er informert.
- Det lønner seg å være det i vår bransje. - Jeg foretrekker sodavann.
Det er løgn.
- Hopper du i fallskjerm? - Jeg brakk ankelen under treninga.
Singhs hus er ikke høyt nok til å hoppe fallskjerm fra.
- Du har en strikkmulighet. - 'Strikkmulighet' er ikke et ord.
Kanskje ikke, men det kan være eneste vei ut.
Eller inn, for den saks skyld.
Jeg ser du er trett. Det er jeg også.
Stans der.
Jeg ble nesten drept av en uvanlig type ammunisjon i Ukraina.
Jeg vil vite hvor den kom fra.
Mitt navn er Sanjay. Hva heter du?
Ikke noe småprat?
Det er ingen i den andre enden. Ingen kan hjelpe deg.
Spis mens det er varmt.
Hvordan kan jeg vite hvor de kom fra?
Metallblandingen er typisk for India. Hvis de er fra India, er de fra deg.
- Dyktig antagelse. - Utledning.
Så sier vi utledning.
Hør her, min venn, våpen bidrar aldri til en produktiv forhandling.
Jeg har ikke blitt sendt for å forhandle.
Eller gjøre avtaler. Men folk snakker med meg.
Jeg kan ikke si deg det.
Du er våpenhandler. Aldri har det vært lettere å trekke i avtrekkeren.
Å avsløre noe om kunden bryter med alle hans prinsipper.
Hvis du setter prinsipper høyt, så fortell meg det. Alt sammen.
Ikke mens du truer mannen min med våpen.
Sanjay, lag en drink til gjesten vår.
Skål.
Priya.
- Er dette din virksomhet? - Det er nyttig med en mann som frontfigur.
- Våpenhandleren din heter Andrei Sator. - Den russiske oligarken?
- Kjenner du ham? - Ikke personlig.
Tjente stort på naturgass.
Flyttet til London. Sies å være på kant med Moskva.
Utmerket. Bortsett fra at naturgassen faktisk var plutonium.
Det forklarer ikke hvorfor du solgte ham invertert ammunisjon.
- Det var helt alminnelige patroner. - Hvordan fikk han dem invertert?
Vi tror han er en slags megler mellom vår tid og fremtiden.
- Han kommuniserer med fremtiden? - Det gjør vi jo alle.
E-post, kredittkort, sms-er.
Alt som blir registrert, snakker til fremtiden.
Spørsmålet er om fremtiden kan snakke til oss?
Og det skal jeg finne ut?
For å nærme seg Sator kreves en frontfigur i toppform.
Og du er i toppform.
Bli venner med ham. Finn ut hva det er han mottar og hvordan.
Kan man involvere britisk etterretning?
Jeg har en kontakt som ikke Sator kan påvirke.
- Du må ha hatt en fluktplan. - Ikke min favoritt.
- Kan jeg hjelpe deg? - Jeg er Mr. Crosbys lunsjavtale.
Jeg antar du mener sir Michael Crosbys lunsjavtale.
- Anta så mye du vil. - Denne veien.
Jeg har begynt. Håper det er greit.
Jeg skal nok innhente.
Jeg tar det samme, takk. Bare gi bestillingen videre.
Du har visst en viss russer i søkelyset.
Anglo-russisk. Så jeg må trå varsomt.
Absolutt. Han er koplet til etterretningstjenesten.
Jeg har advart dem om at han mater dem med søppel.
- De ser ikke ut til å bry seg. - Fortell om ham.
Du kjenner vel til de hemmelige byene fra sovjettiden?
Lukkede byer som ikke står på kartet. Bygget rundt følsomme industrier.
De fleste er nå åpne og har fått vanlige bynavn.
Ikke den Sator vokste opp i. Stalsk-12.
Rundt 200000 innbyggere på 70-tallet. Man trodde den var fraflyttet.
Fraflyttet?
En ulykke. Og etterpå ble den brukt til underjordiske prøvesprengninger.
På dagen for beleiringen av Kiev-operaen oppdaget vi en sprenging i Nord-Sibir,
nøyaktig der Stalsk-12 lå.
Sator dukket opp fra denne tomme flekken på kartet,
med penger nok til å kjøpe seg adgang til det britiske borgerskap.
- Gjennom sin kone? - Katherine Barton.
Hun arbeider for Shipley's.
- Er de lykkelig gift? - Så å si separert.
- Hvordan får jeg kontakt med Sator? - Via henne.
Du har for høye tanker om mine forføreriske evner.
Neppe. Vi har et ess i ermet.
Du går rundt med en Goya i en handlepose.
Det er en forfalskning av spanjolen Arepo.
- Én av to som vi konfiskerte i Bern. - Hva skjedde med den andre?
Den dukket opp hos Shipley's. Verifisert av Katherine Barton.
Satt på auksjon. Og hvem tror du kjøpte den?
Mannen hennes?
- Vet hun at den er en forfalsking? - Vanskelig å si.
Ryktene sier at hun og Arepo var nære.
Ja vel.
Ikke ta det ille opp, men skal man utgi seg for å være milliardær
er ikke den påkledningen god nok.
- Jeg har vel et budsjett. - Redd verden, så gjør vi opp etterpå.
Kan jeg få anbefale en skredder?
Jeg klarer meg. Dere briter har ikke monopol på snobberi.
Vel, ikke monopol. Snarere en aksjemajoritet.
- Legger du resten i en boks? - Aldeles ikke.
Farvel, sir Michael.
Hva kan jeg stå til tjeneste med?
Beklager, jeg visste ikke vi hadde en avtale, Mr...
Goya.
Mr. Goya.
Nei. Jeg har fått høre at det er deg man skal snakke med om Goya.
Den er usedvanlig.
Hva er den verdt?
La oss ta det pent.
Mye skal gjøres før man kan vurdere verdien.
Opphavssted, mikroskopisk undersøkelse, røntgen.
Men hva sier din indre sans?
Hvor har du fått den fra?
Tomas Arepo.
Jeg kjøpte Goyaen billig av en sveitsisk bankmann
og innså jeg hadde gjort et røverkjøp
da Arepo sa hva mannen din hadde gitt for en lignende.
Hvor er røverkjøpet?
- Tegningen er en forfalsking. - Men en god en. Det vet du.
- Opplysningen er røverkjøpet. - At jeg hjalp til å snyte min egen mann?
Vi driver i lignende bransjer, men han er vanskelig å få tak på.
- Hvis vi kunne lage en ordning... - Ordning?
Du mener utpressing. Ikke vær redd for å si det.
Mannen min er det ikke. Men han kom deg dessverre i forkjøpet.
Og han har ikke gjort noe med det? Han betalte ni millioner dollar for den.
Knapt nok til å dekke ferien vår.
- Dro dere til Mars? - Til Vietnam på yachten vår. Yachten hans.
Dressen, skoene og klokka stemmer. Men du er på dypt vann.
Folk som har tjent en formue som mannen din,
liker vanligvis ikke å bli snytt for noe av den.
Med tegningen har han taket på meg.
Han truet med politi, fengsel, hele molevitten.
Han kontrollerer meg.
Kontakten med sønnen min. Alt.
Å gå fra ham hadde aldri vært lett, men nå er det umulig.
Man kan ikke slåss.
Bare tigge.
I Vietnam tenkte jeg at litt kjærlighet kanskje ville gi meg sønnen min tilbake.
Vi satt på den hersens båten og så på solnedgangene,
slik vi pleide å gjøre før.
Han virket glad, så jeg spurte ham.
Han gikk med på skilsmisse hvis jeg aldri så sønnen min igjen.
Jeg ga uttrykk for mine følelser og tok Max med i land.
Han ringte oss og var angerfull.
Da vi kom tilbake, så jeg en kvinne stupe fra båten, og han var vekk.
- Jeg har aldri vært så misunnelig. - Du virker ikke sjalu av deg.
På friheten hennes.
- Som jeg drømmer om stupe fra den båten. - Men dere har en sønn sammen.
- Det er det jeg lever for. - Visste du at tegningen var falsk?
Nei. Tomas og jeg ble nære venner, kanskje litt for nære.
Jeg feilet. Andrei fatter ikke begrepet feile, bare svik.
Men jeg svek ikke mannen min. Kanskje jeg skulle ha grepet sjansen.
Og han lot Arepo gå.
Hvis det er sant at du har truffet Arepo, vet du at han ikke går noen steder lenger.
- Vi snakket på telefon. - Han kan ikke det heller.
- Hvor er tegningen? - Hvorfor?
Introduser meg.
Jeg kan fjerne tegningen som en faktor. Uten den har han ikke lenger taket på deg.
- Jeg er kanskje din sjanse nummer to. - Jeg vil ikke bli reddet.
Til svik.
Venner av mannen din? Visste du om dette?
Ta det rolig, de dreper deg ikke. Andrei liker ikke å tiltrekke politiet.
- Han må ha avskydd synet av meg. - Du ser fin ut.
Vi må videre til det ubehagelige før jeg utvikler noen omtanke.
Du har et nummer i den venstre lommen. Ikke ring hjemmefra.
Du kommer ikke til å kunne svare.
Kanskje jeg overrasker deg.
Jeg bestilte chilisaus for en time siden.
Kan vi dra nå?
- Vær så snill? - Han vil at du skal se det.
Og han får det som han vil.
Ikke alltid, tydeligvis.
Anna sier vi skal til Pompeii og se på lava.
Ja. Vi skal reise sammen. Jeg skal også være med!
Jeg sa jo at jeg ville overraske deg.
- Han er en søt unge. - Han er alt.
Hvor er tegningen?
I Oslo. På flyplassen. Vet du hva en Freeport er?
- Et lager for kunst som er kjøpt... - Men ikke betalt avgift på.
Vi startet et nettverk.
Byggefirmaet Rotas bygget dem. Jeg skaffet kunder.
Lagrene er skatteparadiser.
Kundene kan se investeringene sine uten å importere dem og betale avgift.
En slags transittsalong for kunst?
Kunst og antikviteter. Alt som har verdi, egentlig.
Alt som er ulovlig.
Ikke ulikt det sveitsiske banksystemet. Ugjennomsiktig.
Som du sikkert vet, er en Freeport rett og slett en lagerbygning.
Men her kan du faktisk nyte...
Jeg gjetter at tegningen er i Oslo.
Denne veien til hvelvene!
- Du gjetter? - Vi drar dit fire-fem ganger i året.
- For å se på kunst? - Blant annet.
- Andrei interesserer seg ikke for kunst. - Bare for Freeportene.
Hvelvene er konstruert som Pentagon. Hvert hvelv er en separat konstruksjon.
Blir ett hvelv skadet, berøres ikke de andre.
Noen kunder velger biometrisk tilgang, rett inn
fra rullebanen.
Fra terminalen?
- Fra privatflyene deres. - Så klart.
Vi sender til og fra enhver annen Freeport i verden,
uten tollkontroll.
- Hva håper du å finne? - Vil du virkelig vite det?
- Jeg er ikke sikker. - Ta med et par blyhansker.
Herregud. Det er radioaktivt.
Når du er på omvisningen, legg merke til brann-forholdsreglene.
- Dokumenter er sårbare overfor... - Brann? Absolutt!
- Nei, vannskade fra overrislingsanlegget. - Vi bruker ikke det.
Lokalet blir fylt med halongass som trenger vekk luften på sekunder.
- Kan du vise meg det? - Da ville vi bli kvalt.
Hva med personalet?
De må ut på gangene i løpet av ti sekunder.
De får i det minste ti sekunder på seg.
Kundene bruker oss, fordi vi prioriterer deres eiendeler høyest.
Du godeste.
Brannsikre dører. Hydraulisk lukking, enkel nøkkel og elektroniske utløsere.
- Enkelt under nedstengning. - Hvorfor nedstengning?
Inngangsdørene blir stengt automatisk.
Dørene på innsiden går tilbake til fabrikkinnstilling.
Låsene kan dirkes opp. Ren barnemat.
De er innenfor sikkerhetskontrollen. De er ikke redde for væpnede angrep.
Hvordan får vi inn ildkraft nok til å utløse en nedstengning?
- Bakveggen på Freeporten. - Har du en idé?
Du kommer ikke til å like det.
- Du vil krasje et fly? - Ikke fra luften. Ikke så dramatisk.
Jeg vil kjøre et jetfly ut fra rullebanen, inn i bakveggen og starte en brann.
Hvor stort fly, da?
Størrelsen er litt dramatisk.
Dette er Mahir. Teamet hans ordner med flyet.
Ingen passasjerer.
Norsk Freight. De bruker hangaren på vestsiden av Freeporten.
Hva med mannskapet?
- Vi dytter dem ut på skliene. - I fart?
- Det går jo fint. - Det virker dristig.
Dristig er greit. Trodde du skulle si sprøtt.
- Hva hvis dere blir tatt? - Det blir vi ikke.
Alle vil mistenke terrorisme, men ingen har dødd,
så vi blir utlevert kjapt. Det vil knapt nok skape overskrifter.
Det kommer an på smellet.
- Gullbarrene vil tiltrekke oppmerksomhet. - Norsk Freight frakter gull for staten.
Vi sprenger bakdøren og dumper det på rullebanen.
Ingen vil holde øye med bygningen. Garantert.
Rommet i midten er for stort. Det må være noe der.
Men det er ikke merket.
Førtifem sekunder. Kommer du ikke til å løpe?
Ok, din tur. Begynn å pakke.
Vennligst gå gjennom detektoren.
Sir?
Og du.
Skal det være kaffe eller vann?
Gjerne en espresso.
- Hva med deg? - Nei, takk.
Utmerket.
Er alle på dette flyet vegetarianer? Her er det bare vegetarisk.
Det der ligner på kjøtt, men det ser vegetarisk ut. Nei, begge er det.
Dette er totalt forvirrende.
Ok.
Denne veien.
Dette er deres tildelte båser.
Fortsett. Ikke radioen.
Da går vi.
Yoga.
La oss dra! Nå!
Kom igjen!
Akkurat...
Du sa ti sekunder?
Det er en annen her inne.
- Trenger du hjelp? - Faktisk, ja.
- Ikke rør dem! - Hva har skjedd her?
Det har ikke skjedd ennå.
Ikke drep ham! Vi må vite om vi er avslørt.
Hva gjør du her? Hvem er du?
Hvordan visste du at vi var her?
Vi må gå.
Hva skjedde med han andre?
Jeg fikset ham.
Jeg har sett for mye, men lever. Du må ha bestemt deg for å stole på meg.
- Kanskje jeg er blitt mindre skarp. - Skarpheten er der.
Det er en kald krig.
- Atomkrig? - Tidskrig.
- Tidsreiser? - Nei.
Teknologi som kan invertere en gjenstands entropi.
Som teorien om om at et positron er et elektron som går baklengs i tid?
- Ja, det er akkurat det jeg mente. - Jeg har mastergrad i fysikk.
- Så prøv å følge med. - Konsekvensene er...
- Ultra hemmelig. - Hvorfor meg?
Jeg trodde vi ville finne en tegning og noen patronesker.
Jeg fikk et større sjokk.
Jeg drar tilbake til Mumbai etter svar.
Jeg setter deg opp som mellommann. Men husk, at for deg
handler dette om plutonium. Når jobben er gjort, dreper de deg.
- Må du ikke det uansett? - Jeg vil helst ta avgjørelsen selv.
Det foretrekker jeg også. Tror jeg.
Var det deg?
- Hva fant du i hvelvene? - To antagonister. Én invertert.
Vi fjernet den normale, men den inverterte slapp unna.
Dukket de opp samtidig? De var én og samme person.
Sator har bygget en rotasjonsport i hvelvet.
En maskin som inverterer.
Du sa at den teknologien ikke er oppfunnet ennå.
- Han har fått den av fremtiden. - Med hvilken hensikt?
Det er du den beste til å finne ut.
- Har du truffet ham? - Nesten.
- Hva hvis du har noe han trenger? - Som hva da?
Plutonium-241.
Sator prøvde å stjele 241 foran nesa på CIA under beleiringen av operaen i Kiev.
Han tok CIA-teamet. Men ikke plutoniumet.
- Hvem fikk tak i det? - Den ukrainske sikkerhetstjenesten.
Det flyttes til Tallinn om en uke.
Å hjelpe en våpenhandler med å stjele rent plutonium er uakseptabelt, Priya.
Jeg fjerner ham.
Nei. Vi trenger Sator i live inntil vi vet hvilken rolle han spiller.
Utnytt situasjonen uten å miste kontroll over 241.
Det er for risikabelt.
En terroristbombe er ingenting i forhold til hva Sator er i stand til.
Som hva da?
Vi blir angrepet av fremtiden.
Sator hjelper til. Du må finne ut hvordan.
Jeg så nyhetene fra Oslo. Fikk du tegningen?
- Ikke tenk på den lenger. - Ødela du den?
Jeg trodde ikke du ville ha den igjen.
- Vet han om det? - Ikke ennå. Så ta det rolig.
Monsteret vender sønnen min mot meg.
Det varer ikke lenge. I mellomtiden, introduser meg.
Som hva da?
Tidligere førstesekretær ved USAs ambassade i Riyadh.
Vi møttes i et selskap sist juni. Det var 29. Juni. Kl. 19 eller 19.30.
Laks sto på menyen, men havabbor ble servert.
Sator gikk tidlig, og vi møttes. Jeg var på Shipley's i London.
Du støtte på meg her og ville vise meg yachten din.
- Han vil tro vi har en affære. - Da vil han treffe meg.
- Eller drepe deg. - La meg bekymre meg om det.
Så jeg bekymret ut?
Sytti sengeplasser inkludert mannskap. To helikoptre. Rakettforsvar.
Redd for pirater?
Andrei spiller regjeringer opp mot hverandre.
Går de etter ham, tar han tilflukt her.
- Får jeg bli med? - Vet ikke om Volkov tar imot passasjerer.
Da tar vi min.
Max!
Hvem er amerikaneren?
- En venn. - Han fra Shipley's.
Som du ville banke opp.
Jeg spør igjen, hvem er han?
Vi møttes i Riyadh i juni i fjor på USAs ambassade.
- Flink med nevene til diplomat å være. - Paranoia er ditt område, Andrei.
Han virker hyggelig. Jeg har invitert ham til middag.
Max?
Han er på tur til Pompeii og Herculaneum.
Sendte du ham bare av sted? Jeg lovte ham vi skulle dra dit sammen.
Jeg sa du var opptatt.
Med vennen din.
Rolig, kamerat.
Først må du spandere middag.
- Mr. Sator. - Spar deg.
Bare si meg om du har ligget med kona mi.
Nei.
Ikke ennå.
Hvordan vil du helst dø?
Gammel.
Da har du valgt feil yrke.
Det er en inngjerdet hage i nærheten. Der skal vi kutte strupen på deg.
Ikke tvers over. I midten, som et hull.
Så tar vi ballene dine, stapper dem i kuttet og blokkerer luftrøret.
Komplisert.
Det er herlig å se en mann du misliker,
prøve å pille ballene sine ut av halsen før han kveles.
- Får alle gjester samme behandling? - Vi har snakket ferdig.
Liker du opera?
Vel...?
Ikke her.
- Kan du seile? - Jeg har lekt litt med båter.
Møt opp på havna kl. 08.00. Det blir mer enn å leke.
Kl. 08.
Max har mistet mye undervisning i år. Jeg tar ham med hjem til England.
Skolen tillater ikke så stort fravær. Kan jeg snakke ferdig?
Du har en konges pomp og prakt.
Men du er en ekkel mann som leker maktkamp med en kone som ikke elsker deg lenger.
Du virker
inspirert i dag.
- Gjør jeg det? - Ja.
Var du redd for at den var ødelagt?
Instinktet mitt ba meg ta den ut av hvelvet.
Jeg har alltid hatt et instinkt angående fremtiden.
På den måten har jeg bygget dette livet som du ikke verdsetter lenger.
Seile eller dykke?
Planer!
Hva vet du om opera?
I 2008 ble en ekstern russisk missilstasjon kapret i en uke.
Stasjonen ble gjenerobret.
241-plutoniumet på et stridshode var tre fjerdedels kilo lettere.
Det manglende 241 dukket opp igjen under beleiringen av operaen i Kiev den 14.
Krysser over!
Hva foreslår du?
- Partnerskap. - Jeg går ikke i partnerskap med deg.
Du kan ta vare på deg selv. Du er ikke registrert noen steder.
En som handler med våpen, vet å skjule sine spor.
- Ikke så sjokkerende. - For en etterretningsagent.
Høyre!
Brenn i helvete, Andrei.
- Du kan ikke jibbe båten sånn! - Jo, hvis man må.
- Hvorfor lot du ham ikke drukne? - Jeg trenger ham.
- Til å selge våpen? - Jeg er ikke den du tror.
Han viste meg tegningen.
Beklager. Jeg måtte komme i kontakt med ham.
Jeg vet ikke hva du tror han gjør...
Vi vet begge at han er våpenhandler.
- Og mye mer enn det. - Som hva da?
Alles liv, ikke bare ditt, ligger i Andrei Sators hender.
Mr. Sator vil snakke med deg.
- Nå. - Vil han se meg uten bukser?
- Stol på meg. - Spar deg. Jeg faller ikke for det igjen.
Har du et bedre alternativ?
Gjør hva du må for å oppnå det du vil. Uten hensyn til meg eller sønnen min.
Hva tror du at han vil gjøre med meg nå?
Prøv å la være å bruke den.
På noen.
Det holder.
Ser du? Fysikk som en ungdom.
Drikk med meg.
Jeg har visst deg å takke for at jeg lever.
- Det var da ingenting. - Livet mitt er ikke ingenting.
Og jeg liker ikke å stå i gjeld.
Så betal. La være å straffe kona di.
Tror du hun utløste sikkerhetsselen?
Det var min egen feil.
Så hjelp meg å stjele 241. Jeg trenger ressurser. Det er rent plutonium.
- Det må oppbevares forsvarlig. - Jeg vet det.
Skal du fortelle meg om radioaktivitet?
Andrei Sator, som grov plutonium ut av ruinene i byen sin som tenåring.
Hvor?
Stalsk-12.
Hjemmet mitt.
En del av et stridshode eksploderte på bakkenivå og spredde de andre.
De trengte folk til å finne plutoniumet.
Det var min første kontrakt. Ingen andre la inn bud. De mente det var en dødsdom.
Men
én manns mulige død
er en annen manns mulige livsgrunnlag.
Jeg hevdet min rett i det nye Russland.
Selv nå er firmaet mitt det eneste som driver i ruinene.
241-plutoniumet blir nå transportert gjennom Nord-Europa
på vei til langtidslageret for kjernefysisk materiale i Trieste.
Jeg har hørt du har virksomhet i Tallinn.
Bli her i kveld.
Jeg insisterer.
Hva vil du?
Vi skal snakke om det som skjedde i dag.
- Nei, det skal vi ikke. - Ikke det?
Det får vi se på.
Du kan ikke behandle meg som du behandler andre damer.
Og.
Hvordan tror du jeg behandler de andre damene?
At jeg tvinger dem til å snakke? Vil du tie, så greit.
Du kan bite i den.
Selv en tom og grunn sjel som din, trenger respons.
Vil frykt og smerte duge, Andrei? Det er alt jeg kan tilby.
- Så får vel det duge. - Hvorfor kan du ikke bare la meg gå?
Fordi
hvis jeg ikke kan få deg
skal ingen andre få deg heller.
Rører du meg, skriker jeg så høyt at han hører det.
Tror du jeg lar ham blande seg?
I så fall blir du nødt til å drepe ham. Og det blir ingen avtale.
Så du rører meg ikke.
Ikke nå!
Nittiåtte. Ikke dårlig etter en sånn anstrengelse.
Han så gjennom vinduet.
Jeg var nysgjerrig.
Mine eiendeler angår ikke deg.
Hvem er du? Hvordan kjenner du til operasjonen i operaen?
Du hadde aldri handlet med en som ikke kunne rekrutteres.
CIA er den største aktøren innen radioaktivt materiale.
De kjøper, de selger ikke.
Men vi lever i en dunkel verden.
- Siterer du Whitman? Pent. - Neste advarsel blir en kule i hodet.
Ikke baller i halsen?
Det blir det ikke tid til... i Tallinn.
Ta deg dit. Jeg vil ha Volkov med på teamet ditt.
Nei.
Jeg skaffer materialet. Du betaler meg. Kona di ordner utvekslingen.
- Jeg drar henne aldri inn i jobben. - Derfor stoler jeg på henne.
Sett ham i land.
- Hvordan kontakter jeg deg? - Det skal du ikke.
Hvordan sender du pengene?
Ta bedre hånd om plutoniumet.
- Hva fant du ut om gullet? - Ingen stempel eller merker.
- Hvordan? - Døde postkasser.
Han graver ned tidskapselen, overfører posisjonen,
og så graver han opp det inverterte materialet de har sendt.
Så å si momentant. Hvor graver han det ned?
Et sted som ikke vil bli oppdaget på århundrer.
Hva viste jordprøven?
Nord-Europa, Asia.
Radioaktivt.
Alt som er berget fra Oslo, har blitt transportert hit.
- Hvorfor er jeg her? - Du er den eneste jeg lar vurdere verkene.
Hva med å ta konvoien gjennom sentrum?
Folksomt. Uoversiktlig trafikkmønster. Nesten umulig å planlegge bakhold.
De kan ha rett. Blir konvoien overvåket fra lufta?
Sporet med GPS. Kavaleriet er parat.
Vi trenger tunge våpen som kan avskrekke.
Vi trenger en rask bil som ikke ser rask ut. Fire tunge kjøretøy.
Buss, rutebil, trailer. En av dem må være brannbil.
Ingenting må være registrert, hverken elektronisk eller på papir.
Jeg vil ikke ha noe bakholdsangrep fra Sator når vi henter ut materialet.
Så lenge han ikke vet noe, er vi trygge.
Ser du, Kat?
Noen av mine favoritter.
Svidd, men til å redde. Er du ikke enig?
- Det er ikke mitt område. - Nei. Du ville aldri røre noe sånt.
Men det er her våre verdener kolliderer.
- Hva er dette, Andrei? - Det vet du utmerket godt, Kat.
Den skitne virksomheten som gir deg klær på kroppen og skolepenger til gutten vår.
Som du trodde du kunne snakke deg ut av.
Konvoien er i sentrum om ti minutter.
På tide å gå.
- Jeg går ingen steder med ham. - Se på meg!
Og forstå,
at du ikke forhandler med en tiger.
Du beundrer en tiger til han vender seg mot deg
og du merker hans jævlige sanne natur!
Ikke.
Ikke kom nærmere.
Grønn. To minutter.
- Du dreper meg ikke. - Jeg har allerede prøvd.
Du dyttet meg fra en båt. Du vil ikke skyte meg i kaldt blod.
Blodet mitt er ikke kaldt, Andrei.
Nei, men du er ikke sint nok.
Fordi sinne går over i fortvilelse.
Når jeg ser inn i øynene dine
ser jeg fortvilelse.
Hevngjerrige megge! Snylter på meg!
Tror at du er bedre enn meg! Nå er det nok!
Fortell meg alt mens det skjer.
Lås døren.
Gul, 60 sekunder.
Seksti. Sjekk.
Blå, 45 sekunder.
Blå, 45, sjekk.
Ok, Rød. Vi nærmer oss dere.
Tre kjøretøy på plass.
Hold øye. Gi meg alle detaljer.
Er alle på plass?
Fem
fire
tre
to.
Én.
Kjør, Gul!
Vi har et problem!
Vi trenger støtte! Faen!
Radioen er død.
Beveger de seg ennå?
Hør på radioen.
Jeg har sett innpakninger av alle våpentyper. Men aldri en som denne.
Det er den han er ute etter.
- Jeg skjønner ikke et ord. - Du snakker jo estlandsk.
Det er ikke estlandsk. Det er baklengs.
Hva faen er det?
Kjør!
Ikke gi det til ham.
- Dette er ikke plutonium. - Det er verre enn det, for helvete!
Beklager.
Han slipper unna.
- Hun er igjen i bilen. - Følg etter henne, fort!
Kjør opp på siden!
Kom igjen. Nærmere!
Hold den der!
Skynd deg!
Vær så snill!
Ok, vent der. Jeg tilkaller kavaleriet.
Hvilket kavaleri?
Hvis du ikke snakker sant, dør hun.
Jeg vet ikke hva du snakker om.
Det ligger i bilen, ikke brannbilen, ikke sant?
- Hvem har sagt det? - Er det i BMW-en?
- Jeg vet ikke. - Si det, ellers skyter jeg henne igjen!
- La henne være! - Drep ham!
Jeg har ikke tid til å forhandle.
Hør på meg! Jeg kan hjelpe deg.
- Hjelp meg! - To.
- Nei! - Én.
Neste kule går i skallen.
- Nei! - Én.
To. Tre.
Ok!
I bilen. BMW-en.
- Det ligger i BMW-en. - Vi skal sjekke om det er sant.
I hanskerommet!
Hvor har du lagt det?
Bilen eller brannbilen? Jeg må vite det før jeg går ut dit.
Jeg har sagt det.
Jeg tror deg. Du ville ha henne her. Håper du er fornøyd...
- Tomt! - Vi sjekker den andre siden.
Dere to.
- Hvor ble det av ham? - I fortiden.
- Det er i hanskerommet! - Vi skal sjekke om det er sant.
- Tre, to, én. - Ok...
Neste kule går i skallen.
- Nei! - Én.
- Hør på meg. - To. Tre.
- Jeg kan hjelpe deg. - Jeg har ikke tid til å forhandle.
Si meg det, ellers skyter jeg henne igjen.
- La henne være! - Er det i BMW-en?
Jeg vet ikke.
Du la det i bilen, ikke i brannbilen, ikke sant?
- Hvem har sagt det? - Hvis du ikke snakker sant, dør hun.
Jeg vet ikke hva du snakker om.
- Reddere! - Sjekk inn.
Har hun blitt skutt?
Ta henne hit til denne siden.
Ble hun skutt med en invertert patron?
Dette er Ives. Han er en av oss.
- 'Oss'! Hvem er disse fyrene? - Priyas sine. Våre.
- Hvordan visste Sator om bakholdet? - Det ble notert for ettertiden.
Drittpreik! Han visste hvert trekk vi kom til å gjøre. Noen må ha informert ham.
- Var det deg? - Nei.
Du har visst for mye hele tiden. Nå spør jeg deg igjen.
Sladret du?
Ingen har sladret. De kjører en tidsmessig knipetangmanøver.
En hva for noe?
En knipetangmanøver. Men i tid, ikke fysisk rom.
Halve teamet beveger seg forover i tid.
Han overvåker dem, går tilbake i tid og angriper dem til slutt når han vet alt.
Bortsett fra hvor jeg gjemte plutoniumet. Som ikke egentlig er plutonium, hva?
Jeg sa at det var det han var ute etter. Og du fortalte ham hvor det lå.
Jeg løy.
Løy du om det?
Han kunne ikke bekrefte det der. Han ville skutt henne uansett.
Å lyve er standard operasjonsprosedyre.
- Det har spredd seg for mye. - Hun kommer til å dø.
- Standard operasjonsprosedyre. - Er det ikke noe vi kan gjøre?
Kan vi stabilisere den inverterte strålingen ved å invertere pasienten?
Kom igjen.
Maskinen var Sators for noen minutter siden.
- Hvor lang tid har hun på denne siden? - Toppen tre timer.
Jeg tar henne med igjennom. Jeg vil ikke la henne dø. Jeg tar sjansen.
- Vi får ikke brakt deg tilbake. - Vi finner en annen maskin.
For en uke siden? Hvor?
Oslo.
Anlegget ligger innenfor sikkerhetssonen til en flyplass. Ugjennomtrengelig.
Ikke forrige uke.
Vi drar dit. Du kan like godt hjelpe oss.
Hvis du ikke ser deg selv i testvinduet når du går mot rotasjonsporten,
så ikke gå inn i maskinen. Du må også se deg selv gå ut igjen.
- Vil det funke? - Ja.
Se selv.
Der har du svaret. Kom.
Jeg ordner såret, så gjør tiden resten.
- Hvor lang tid trenger hun? - En uke, for å være sikker.
Neil, finn ut hvordan vi kommer oss til Oslo. Jeg går ut igjen.
Hva skal du?
Hindre Sator i å stikke av med hva det var jeg ga ham.
Du løy jo om hvor det er. Vent. Du går ut for hennes skyld.
Han har truet med å drepe henne. Hvis han gjør det, hva skjer med henne her?
Hvis du gjør ting der, kan du ikke se hvilken effekt det skaper her.
Hva tror du?
Skjedd er skjedd.
Vi må redde henne her og nå.
Hvis du går ut igjen, så får han akkurat det han er ute etter.
- Ikke la dem ta henne med ut igjen. - Vi kan ikke bli her.
Vi har ikke så mye tid.
Hva med å finne en koselig container som nettopp er losset fra en båt fra Oslo?
Dette er helt vill vest. Du aner ikke hva du utsetter deg for.
- Alle tips tas imot med takk. - Brif ham, Wheeler.
Du trenger ekstra surstoff.
Vanlig luft trenger ikke gjennom lungesekken.
Ikke ta kontakt med ditt fremtidige jeg. Derfor barrierene og beskyttelsesdraktene.
Vi har ikke tid.
Hvis dine partikler kommer i kontakt med...
- Tilintetgjørelse. - Og det er ikke bra, vel?
Når du er ute av slusen, så ta deg tid til å orientere deg.
Alt vil føles merkelig. Når du løper, kjenner du vinden i ryggen.
Møter du flammer, danner det seg is på klærne. Reversert varmeoverføring.
Gravitasjonen vil føles normal, men synes omvendt for verden rundt deg.
Syn og hørsel kan bli forvrengt. Det er normalt.
- Kan jeg kjøre bil? - Jeg kan ikke garantere manøvreringen.
Friksjon og vindmotstand er reversert. Du er invertert, men ikke verden.
- Satt transponderen på kassen? - Vi har kastet kassen.
Jeg går baklengs. Jeg må følge ballen. Gi meg sporingsenheten.
Ok.
Er du klar?
SPORER...
Materialet er ikke i kassen.
Få de andre delene av algoritmen til hyposenteret.
- Han løy. Det var ikke i BMW-en. - Hvor er det, da?
Jeg så utvekslingen. Du fikk meg til å skyte henne uten grunn.
Men du fikk pulsen min opp på over 130, det har ingen klart før.
Selv ikke kona mi.
Du ga Ives og teamet hans litt å rydde opp.
Varmeoverføringen ble reversert.
Tror aldri noen har blitt nedkjølt etter en bensineksplosjon før.
Ingenting overrasker meg nå.
- Er vi på vei til Oslo? - I en skipscontainer fra Rotas.
Han har materialet, Neil. Jeg serverte ham det på et sølvfat.
- Jeg advarte deg... - Skjedd er skjedd. Skjønner.
Men det er vanskelig å stole på folk som kommer med halvsannheter.
- Det er ikke realt. - Du var med på dette før vi møttes.
Jobbet du for Priya? Hvem rekrutterte deg, Neil?
Det trenger du ikke å vite akkurat nå.
Hvis vi fremdeles er i live når dette er over,
kan jeg fortelle deg livshistorien min, ok?
- Beklager at jeg dro deg inn i dette. - Hva er det som skjer?
Neil vet tydeligvis mer om det enn jeg gjør. Forklar henne det.
Da blottstiller vi henne overfor Priya.
Det er for sent. Hun har rett til å vite hvorfor hun risikerer å dø.
- Kommer jeg til å dø? - Ikke hvis vi har noe å si i saken.
Hvem er du?
La oss ta det enkle først. Hver eneste fysiske lov...
Materialet er ikke i kassen. Få de andre delene av algoritmen til hyposenteret.
Er du skadd?
Hva er algoritmen, Neil?
241 er én del av den. Én av ni.
Det er en formel gjengitt i fysisk form. Den kan ikke kopieres eller kommuniseres.
- Det er en sort boks med én funksjon. - Som er?
Inversjon. Ikke av gjenstander eller mennesker, men av verden rundt oss.
Jeg forstår ikke.
Når de inverterer energimengden til gjenstander,
blir de to tidsretningene viklet mer og mer inn i hverandre.
Men siden omgivelsene strømmer i retning oss, er det vi som dominerer.
De går alltid mot strømmen. Det reddet livet ditt.
Invertert eksplosjon skubber mot omgivelsene.
- Som å pisse mot vinden. - Og algoritmen kan endre vindretningen.
Den kan snu om på hele verdens entropi.
Hva hvis det skjer?
- Snipp snapp snute... - Kan du være litt mer presis?
Alt og alle som noensinne har eksistert, vil bli ødelagt. Er det presist nok?
Sønnen min også.
Sov, så blir du fortere frisk.
På en lastebil.
Ikke så lenge igjen.
Jeg har tenkt på noe. Vi er deres forfedre.
Hvis de utsletter oss, blir ikke de også utslettet?
- Da har vi bestefarparadokset. - Hva for noe?
Hvis du gikk tilbake i tid og drepte bestefaren din,
hvordan kunne du da bli født og utføre den handlingen?
Det er et paradoks. Men i fremtiden tror tydeligvis makthaverne
at du kan dytte bestefar ned trappa, stikke ut øynene hans,
og kutte strupen hans uten konsekvenser.
Kan de ha rett?
Spiller ingen rolle. De tror det.
Så de er villige til å utslette oss.
- Kan jeg legge meg til å sove igjen? - Nei. Jeg har en annen idé.
Dette med å omvende tidsstrømmen.
Vil ikke det si at siden vi er her nå, så har det aldri skjedd? Vi stoppet dem.
- Optimistisk sett er det riktig. - Og pessimistisk?
Vi kan ikke oppfatte forholdet mellom bevissthet og uendelig mulige universer.
- Har du fått vondt i hodet nå? - Ja.
Prøv å sove.
Faen.
De kjørte oss ikke inn.
Hva gjør vi nå?
Vi bruker hullet i veggen. Kaoset rett etter sammenstøtet.
Har hun kommet seg nok?
Jeg vet ikke. Jeg har aldri gjort dette før.
Brannmannskapet er der. Ta med Kat gjennom hullet.
Jeg tar meg av Sators menn og sikrer hvelvet. Så tar du henne med inn.
- Hvordan går det med armen? - Ikke bra.
Vi setter i gang når vi hører motorene.
Vent litt. Du blør. Får jeg se.
Er du klar?
Vent her. Jeg går inn.
Kom igjen!
Fort!
Gå!
Du visste at det var jeg som kom ut av hvelvet. Hvorfor sa du ikke noe?
Det er litt å forklare når noen er i ferd med å skyte seg selv.
Men etterpå?
Alt er som det var, jeg visste du ville klare deg. Skjedd er skjedd.
Hva hvis jeg sa det, og du oppførte deg annerledes?
- Ifølge retningslinjene skal man nekte. - Hvem sine retningslinjer?
Våre, min venn.
Vi er de som redder verden fra det som kan ha vært.
Kat?
Jeg er her.
Det blir litt av et arr. Men du klarer deg.
- Vi gjorde det. - Hva da?
Andrei har algoritmen.
Dere vet ikke hvor han er.
Eller når.
Få Priya hit til Oslo. Om to dager vil hun fortelle meg om 241.
- Ingenting kan endre det. - Vi får se.
Bare få henne hit.
God dag, Priya.
Hva skjer? Hvor er Neil?
Han pleier Katherine Barton, som nesten døde på grunn av deg.
- Hva har jeg gjort? - Om to dager vil du få meg til
å dingle 241 foran nesen på verdens farligste våpenhandler. Hvorfor?
- Lot du Sator få fingrene i 241? - Nei, i algoritmen.
Fortell meg om den, Priya.
Den er unik. Forskeren begikk selvmord, så hun ikke kunne tvinges til å lage en til.
- En i fremtiden? - Flere generasjoner frem.
- Hvorfor må hun begå selvmord? - Du vet om Manhattan-prosjektet?
Før den første prøvesprengningen var Oppenheimer bekymret
for at den ville starte en kjedereaksjon og gravlegge hele verden.
Men det gikk bra.
Forskeren er liksom sin generasjons Oppenheimer.
Hun finner opp en metode til å invertere verden, men innser at ved å ødelegge oss,
ødelegger de seg selv.
Bestefarparadokset.
Men i motsetning til Oppenheimer gjør hun opprør,
deler algoritmen i ni deler og gjemmer dem så godt hun bare kan.
I fortiden. Her og nå.
Det fins ni atombomber.
Ni sett med de strengest bevoktede materialer i verdenshistorien.
Det beste gjemmestedet som finnes.
Lagre for radioaktivt materiale.
Sators livsoppgave, finansiert og ledet av fremtiden,
har vært å finne og samle algoritmen igjen.
Hvorfor ham?
- Han var på riktig sted til riktig tid. - Sovjetunionens sammenbrudd.
Den mest usikre perioden i atomvåpenets historie.
Hvor mange deler har han?
- Med 241 har han alle ni. - Herregud.
Derfor vil du endre strategi?
Forandre tingene? Så Katherine ikke blir skadet?
Så Sator ikke får tak i algoritmen.
Hvis det universet er mulig, er det ikke det vi lever i.
La oss i hvert fall prøve. Du kommer til å advare meg.
Nei. Uvitenhet er vår ammunisjon.
Gi deg.
Hvis du kjente algoritmen, ville du latt Sator få tak i den?
- Du vil at Sator får den siste delen. - Bare slik vil han samle de andre åtte.
Så jeg skulle først stjele den og så miste den?
Oppdrag utført.
Du utnyttet meg.
Slik du utnyttet Katherine. Standard operasjonsprosedyre.
- Du har gjort din del av jobben. - Min del?
Jeg er frontfigur i denne operasjonen.
Du er én frontfigur.
Tror du at du er den eneste som kan redde verden?
Nei.
Men jeg er det. Jeg har ikke fortalt deg hvor han samler algoritmen, eller når.
- Du gjør det snart. - Nei. Så ta oss med.
'Oss'? Hvorfor vil du involvere henne igjen?
- Hun kan komme innpå ham. - Stoler han på henne?
Han tror hun er død. Men han pleide å gjøre det.
- Du har endret ditt syn på verden. - Og nå er det din tur.
Anta at hun kommer ut i live, uansett om du syns hun vet for mye.
Hvis du ikke kan, så snakk med den som tar seg av detaljene.
Du må love meg at hun og sønnen hennes klarer seg, Priya.
Hva hjelper det å love noe i vår bransje?
De vil klare seg.
Det er et samlingssted utenfor kysten av Trondheim.
Ta dere dit. Ives har et team klart til å invertere.
Har du en rotasjonsport?
Den samme teknologien som vi prøver å motarbeide.
Å slukke ild med ild er farlig.
Men det er noen i fremtiden som vil følge algoritmens vei inn i fortiden.
Du forstår...
Tenet ble ikke grunnlagt i fortiden.
Den vil bli grunnlagt i fremtiden.
Fuglene er litt av et syn.
Hvordan har du det?
- Si at du har tenkt å drepe ham. - Jeg kan ikke.
Hvorfor ikke? Du har sikkert drept en masse mennesker.
- Ikke med en død manns bryter. - Aktivitetsmåleren han går med.
Han er besatt av helsa.
Den er koplet til en svitsj,
og hvis hjertet hans stopper, sendes en e-post om hvor den døde postkassa er.
Hans død aktiverer algoritmen. Hvis han dør, går verden under.
Ingen tør å drepe ham.
Nei, du har ikke skjønt det.
Han har tenkt å dø.
Hvorfor det?
Han er døende.
- Uhelbredelig kreft i bukspyttkjertelen. - Og han tar verden med seg i dragsuget.
Hvis ikke han kan få henne, skal ingen få henne.
Han kan selv velge tid og sted for verdens undergang.
Hva vil han velge?
Du fortalte om en ferie da han følte seg elsket av deg.
I Vietnam.
Hvilken dag var det han forsvant?
Jeg gikk i land med Max, jeg husker ikke hvilken dag.
Det var den 14. For ti dager siden. Han var i Ukraina.
Ved beleiringen av operaen i Kiev. Hvordan vet du om det?
Han var ikke på yachten, så han dro tilbake.
- Så den fine stunden ble hans siste. - Alles siste.
Vi må få tak i algoritmen uten at Sator oppdager det.
Hvis han tror den er der, tar han livet av seg.
Og ikke oss andre. Hvor er den døde postkassa?
Delt viten, kamerat. Uvitenhet er vår ammunisjon.
- Men du må tilbake på yachten, Kat. - Hvorfor det?
Du må hindre at han begår selvmord før vi vet at algoritmen er i sikkerhet.
Men blir jeg tatt, ser sønnen min det.
Jeg vil ikke at hans siste øyeblikk skal være fulle av redsel.
Det blir det ikke.
Tiden er inne.
Når vi ikke vet hvor den døde postkassa er, kan jeg ikke forberede stort.
Vet du hva et hyposenter er?
Det er utgangspunktet for en underjordisk atomsprengning.
Sir Michael Crosby fortalte meg om en sprenging i Stalsk-12 den 14.
Den døde postkassa er på bunnen av hyposenteret.
Eksplosjonen forsegler algoritmen.
Da må vi få den ut av hullet før bomben går av, hva?
Still det opp.
Forover.
Neste.
Still det opp.
Hvor er Neil?
- Han må ha gått igjennom alt. - Jeg fikk ikke tatt farvel.
For dette er farvel?
Du behøver ikke gjøre dette, Kat.
Det verste Andrei gjorde mot meg, var å gi meg det valget.
Hvis jeg gikk fra ham, fikk jeg aldri se sønnen min igjen.
Jeg skrek og
bannet.
Men han hadde sett uttrykket i ansiktet mitt.
Jeg vurderte det.
Jeg vet ikke om jeg hater ham mest fordi han vet det om meg.
Du aner ikke hva det betyr for en mor å kunne redde sitt barn.
- Du har drept mennesker du hatet. - Ikke av personlige grunner.
Han er jo døende, så det teller kanskje ikke.
Du er ikke der for å drepe ham, du er støtten.
Hvis vi ikke får tak i algoritmen, tar han livet av seg og alle oss andre.
Bare hold din del av avtalen, ok?
I dag er det den 14. Utenfor kysten av Sibir.
Fortsett bakover én dag til, så du får tid til å komme til Vietnam igjen.
- Hvem henter meg på yachten? - Jeg har ordnet det.
Når det er over og du oppdrar sønnen din, så gå med denne.
Hvis du føler deg truet, trykk 'snakk', si hvor du er og legg på.
Hvem får meldingen?
Ettertiden.
Stalsk-12. Byen som er skjult for verden, hvor alt kan skje.
Og om ti minutter, mine damer og herrer, vil det være sant.
Dere er oppdelt i to lag for å gjøre en tidsmessig knipetangmanøver.
Vi er Rødt team og beveger oss forover. Ha på disse, så vi ser forskjell.
Blått team der borte, anført av kaptein Wheeler, er invertert.
- Hvorfor får vi ikke se dem? - Vi vil kanskje ikke like det.
Om én time fra nå hadde de denne brifingen.
Så blir vi satt av på bakkekammen over hyposenteret,
så nært i tid som mulig før smellet. Målene deres var klarering og oppklaring.
Denne brifingen drar fordel av deres erfaring.
Begge team har nedtellingsklokker. Våre teller ned fra ti fra landingen
og til null for eksplosjonen.
Blått team er omvendt.
Hvis du ikke er på landingssonen ved null, kommer du ikke med.
Er det forstått?
Vi lander, sikrer for evakuering av Blått team og tar oss inn i selve byen.
Bygningene er forlatt, men vi har hørt at det er en rotasjonsport der.
- Forvent bitemporal respons. - Har de invertert artilleri?
Inverterte, konvensjonelle, fremtids- antagonister, inverterte antagonister...
På den andre siden av byen er det en bakkekam over hyposenteret.
Utbrytergruppen følger denne tunnelen fra byen til bunnen av hyposenteret.
Blått team har funnet en inngang her.
Bomben er i denne steinen,
høyt oppe for å utløse et kollaps og stenge hulrommet.
- Hvordan deaktiverer vi bomben der oppe? - Eksplosjonen går som planlagt.
Vår jobb er å feile i å desarmere bomben,
mens utbrytergruppen fullfører jobben uten å bli oppdaget.
- Hvilken jobb? - Det skal du ikke bry deg med.
Andre dumme spørsmål? Bra, da gjør vi oss klare.
- Jeg ville være med på første bølge. - Rødt og Blått team opererer samtidig.
Ikke gå om bord hvis du ikke kan tenke tid i begge retninger.
Vil du være på lag med dem som henter ut innholdet fra kapselen?
Absolutt.
Det er oss.
- Vi er utbrytergruppen. - Bare oss to?
Ingen som kjenner innholdet i kapselen, slipper unna i live.
Jeg tenker vi klarer oss alene.
Det er tolv meter ned fra soldekket. Kan du hoppe?
- Jeg kan stupe. - Ikke la ham dø før jeg gir deg tegn.
Tretti sekunder!
Kom igjen!
Vi kommer inn på en sjokkbølge. Hold ut, folkens!
Kom dere på beina!
Der!
- Frue. Vi trodde du var gått i land. - Jeg ville overraske Andrei.
Å, men sjefen har dratt.
Så si til Mr. Sator at jeg er her. Og ikke si noe til de andre. Jeg skal rydde opp.
Miner!
De sa at du var gått i land.
De sa at du hadde flydd vekk.
- Jeg kom tilbake for å møte deg og Max. - Max er på land sammen med Anna.
- Vi trenger litt tid alene. - Jeg spøkte. Det var en idiotisk spøk.
Du syns jeg er en elendig mor.
Vi vet begge at jeg har større tanker om deg enn du om meg.
Jeg vil at forholdet vårt skal være bedre, Andrei.
Søk dekning!
Skaff meg en AT4, for helvete!
Skyt ham, nå!
Sørg for litt dekning! Kom igjen!
Løp!
Wheeler!
- Kom deg ut derfra! - Kom igjen!
Ives!
Utbrytergruppen. Her.
Det blir en vidunderlig solnedgang.
Jeg får Max hentet tilbake. Vi bør dele dette med ham.
Jeg mikser en drink til deg.
Hent sønnen min tilbake på båten.
- Tiden er knapp! - Ser de oss, er alt forgjeves.
- Vi må avlede dem. - Bare rolig.
På tegn fra meg!
RPG, angrip basen!
Den bygningen, på tegn fra meg!
Tre! To!
En! Skyt!
Skyt!
Kom igjen!
Nå er det opp til oss. Kom igjen.
Hva er det?
Jeg lånte det av CIA.
Hva er det?
Det er sånn verden går under. Ikke med et bang, men med et klynk.
- Jeg forstår ikke. - Når jeg svelger denne, er alt over.
Så ikke svelg den ennå.
Hvorfor ikke?
Vi har ikke sett solnedgangen. Og vi har litt vodka igjen.
Og Max kommer hit snart.
De sa at det var du og ikke Anna som gikk i land med Max.
Så lenge du kan se forskjell.
Tid for litt forretninger, min kjære.
Mahir, mottar du? Jeg gjentar, ikke sikkert!
Mottatt.
Jeg gjentar, ikke sikkert!
Neil!
Videre!
Vi har ikke noe kraftig nok til å sprenge dette.
Sjekk om han har en granat.
Finner du noe? Kan du dirke den opp?
Håper ikke det. Jeg betalte masse for den låsen.
Hva syns du om hvordan min reise begynte og din sluttet?
Litt for radioaktiv etter min smak.
Min skjebne har alltid vært forbundet med stråling.
Vi jobbet på steder ingen andre ville røre.
Jeg kjøpslo med djevelen.
Penger mot tid. Vi solgte fremtiden vår.
Og nå vil du gjøre samme feilgrep på vegne av hele verden.
Handelen jeg gjorde, var ikke et feilgrep. Hva var ditt?
Du slåss for en sak du knapt nok forstår,
med folk du stoler så lite på at du ikke har fortalt dem noe.
Når jeg dør, dør verden med meg.
Og din viten dør med deg,
begravd i et gravkammer som en anonym egyptisk byggmester
forseglet i en pyramide med sin hemmelighet.
Din tro er blind. Du er en fanatiker.
Hva er mer fanatisk enn å ville ødelegge verden?
Nei, jeg skaper en ny.
En gang, et sted, skrur en mann i et krystalltårn på en bryter
og dommedag blir både utløst og unngått.
Nå skifter selve tiden retning.
Det samme solskinnet vi badet i,
vil varme etterfølgerne våre i mange generasjoner.
Hvorfor vil de da drepe oss?
Fordi havene steg og elvene ble tørre.
Jeg har ikke annet valg enn å dra tilbake.
Vi er ansvarlige.
Vil du likevel at jeg skal stoppe?
Ja. Hver generasjon sørger for sin egen overlevelse.
Det er akkurat det de gjør.
Men ikke du. Du er en forræder.
Du bringer død over alle, fordi du selv skal dø.
- Livet fortsetter etter meg. - Ikke din sønns.
Min største synd var å sette en sønn til en verden som jeg visste ville gå under.
Tror du Gud vil tilgi meg?
Vent!
Gud...
Dekk meg!
Kom igjen!
Du tror ikke på en gud eller en fremtid eller noe utenfor din egen erfaring.
Resten er tro.
Og jeg har ingen.
Uten en tro er du ikke menneskelig. Du er bare en gal mann.
Eller en slags gud.
Som jeg sa.
Ikke. Herregud.
Tiden er ute.
Jeg skal hilse kona mi fra deg.
Jeg har jo ikke truffet henne ennå.
Det er sant. Hun dør etter at du treffer henne.
Jeg hilser henne fra meg selv i stedet.
Ikke gjør...
Volkov. Skyt ham i hodet.
Ikke mer forretninger, min kjære.
Du aner ikke hva jeg snakker om, gjør du?
Det høres fryktelig viktig ut.
- Hvor skal du? - Er du ikke varm?
- Hva gjør du nå? - Jeg sølte litt solkrem.
- Og hva så? - Det blir glatt.
Bare kom hit.
Snu deg. Du liker det.
- Nei. Du skal ikke tro at du har vunnet. - Ikke ødelegg denne stunden.
Du skal ikke få tro at vi går i graven med deg.
Du dør alene, Andrei.
Kom igjen!
Tunnelen er forseglet, porten er lukket. Mahir, er det mottatt?
Ja.
Stans!
Se meg inn i øynene.
Hva ser du?
Redsel eller sinne?
Jeg er ikke kvinnen som kunne elske deg, selv om du ga henne arr i sjelen.
Jeg er den hevngjerrige megga du ga arr på utsiden.
Nei!
Faen.
Hun har drept ham, Ives. Hører du?
Hun trakk av. Hun drepte ham.
Kom igjen! Tror du de klarte det?
Faen ta.
Kat! Du skjøt likevel!
Jeg kunne ikke la ham dø i troen på at han hadde vunnet.
Jeg visste du ville finne en utvei.
- Vi er i sikkerhet, ikke sant? - Ja, jeg fant en utvei. Vær trygg.
- Jeg trodde du var invertert. - Skiftet gir halvveis.
- Så ut som om dere trengte hjelp her. - Her? Vi trengte hjelp der nede.
Hvordan fikk du opp låsen?
Det var ikke meg. Trengte ikke teamet deg?
Jeg hjelper dem neste gang.
- Alt i orden, Ives? - Må bare få igjen pusten.
Ingen som har sett dette, slipper unna i live.
Greit.
Da gjemmer vi det og tar livet av oss.
Bare da kan vi være sikre.
Men når det skal skje, må hver mann bestemme selv.
- Du kommer ikke til å drepe oss? - Hvis jeg finner deg, jo.
Men du vil ikke anstrenge deg for å lete?
Jo, det vil jeg.
- Skal du til London for se til Kat? - Nei. Det er altfor farlig.
Selv på avstand?
Selv på avstand.
Ives!
Vent.
Har du virkelig tenkt å gå tilbake?
Bare jeg kunne ha åpnet den døren i tide.
Jeg kjenner ingen bedre låsesmed enn deg.
Ser du? Jeg må inn igjen.
Veve enda en fortidstråd i stoffet dette oppdraget består av.
Vent, Neil!
Har nettopp reddet verden. Kan ikke overlate noe til tilfeldighetene.
Men kan vi forandre tingene hvis vi gjør det annerledes?
'Skjedd er skjedd.'
Et uttrykk for tillit til verdens gang. Ikke en unnskyldning for ikke å gjøre noe.
Tillit?
- Kall det hva du vil. - Hva kaller du det?
Virkelighet.
La meg gå nå.
Du fortalte meg aldri hvem som rekrutterte deg.
Har du ikke gjettet det? Det var deg.
Men ikke da du trodde. Du har en fremtid i fortiden.
For mange år siden for meg. Om mange år fra nå for deg.
Har du kjent meg i årevis?
For meg kan dette være slutten på et vakkert vennskap.
- Men for meg er det bare begynnelsen? - Vi opplever litt av hvert.
Du vil elske det. Vent og se.
Hele operasjonen er en tidsmessig knipetangmanøver.
Hvem sin?
Din! Du er bare halvveis. Ser deg ved begynnelsen, min venn.
Vi er de som redder verden fra det som kunne ha skjedd.
Verden vil aldri vite hva.
Og selv om de visste det, hadde de ikke brydd seg.
Ingen tenker på bomben som ikke eksploderte.
Bare på den som sprengte.
Gjør det før Max kommer...
Syns du det var barmhjertig? Du ga meg ditt ord.
Og jeg fortalte deg hva det ville koste.
Du er her i dag.
Hvordan visste du det?
Cannon Place, kl. 15. Sikkert ingenting. Jeg...
Ettertiden.
Cannon Place, kl. 15. Sikkert ingenting. Jeg...
Jeg sa jo at du må endre ditt syn på verden.
- Jeg må samle trådene. - Det var aldri din oppgave.
Den var min.
Jeg jobbet ikke for deg. Vi har begge jobbet for meg.
Jeg er frontfiguren.
Da får du se til å samle trådene.
Oppdrag utført.
Det er bomben som ikke eksploderte. Faren ingen visste var reell.
Det er bomben med kraft nok til å forandre verden.
Tekst: Trine Borg