Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
הו, נפש נבונה ועדינה.
האם את זוכרת...
שהיה לנו הכול?
האם את חולמת...
על התקופה שהיינו צריכים לעזוב?
כשהובלת את דרכנו...
ועל איך שהכול התחיל?
- מסופר על ידי צי'ווטל אגיופור -
- מלכת הפילים -
סיפורנו מתחיל ליד בור מים שהתמלא בסערה.
בין העדרים הגדולים כאן נמצאים הענקים בעלי הניבים האחרונים בעולם.
צאצאי שושלת אצילית שהשתרעה פעם על פני אפריקה כולה.
המלכה שלהם היא אתנה.
היא שליטה בת 50, ראש המשפחה המורחבת שלה.
כמו רובנו, יש לה שכנים.
והסיפור הזה מספר גם עליהם.
המשפחה שלה מורכבת מקרובות משפחה והגורים שלהן.
הן קרובות כל כך שהצעירים הם ממש כמו אחים ואחיות.
משפחתה של אתנה מסתמכת על ניסיונה ותבונתה,
כי היא מקבלת את ההחלטות שעוזרות להם לשרוד.
בתה הצעירה ביותר, פרינסס, היא בת שנה.
היא רגועה כמו אמה.
ויש גם את ווייוויי.
השובב של העדר.
הוא מנסה תמיד להתיידד עם פרינסס,
אבל הוא מנסה יותר מדי ולפעמים זה רק מסבך אותו בצרות.
כילד, ווייוויי יישאר עם המשפחה עד שיהיה בן עשרה
אז יעזוב את הבית ויצטרף לעדר המורכב מזכרים בלבד.
מימי היא הצעירה ביותר במשפחה.
היא נולדה בסערה.
בשבילה זה היום הראשון בחיים שלמים של למידה.
בשנתיים הקרובות היא תהיה תלויה לגמרי בחלב אמה.
אמה, מאלה, ממליטה רק פעם אחת בכל חמש שנים.
זה אומר שכל גור הוא יקר ערך.
מאלה אומנם מאכילה אותה,
אך כולן אוהבות את מימי,
כי צריך עדר כדי לגדל גור פילים.
זו הממלכה של אתנה.
לעת עתה, יש בה כל מה שהם צריכים.
בכל יום היא מביאה את המשפחה לבור המים המרכזי.
לפעמים זה מפריע לשכנים.
אך הם זקוקים לפילים
כי הם יצרו את בור המים והם מחזיקים אותו פתוח עכשיו.
אבל צפרדע שור עלולה להרגיש שהבנייה אינסופית.
רוב השכנים של המשפחה חיים בגובה ציפורני הרגליים של הפילים.
כך או אחרת, כולם תלויים בחבריהם הענקיים.
בור המים הוא הבית של כולם.
אך מהרגע שהשמש עולה,
הוא מתחיל להתכווץ.
אז כולם ממהרים לגדל משפחות.
צפרדע השור מתחילה מיד
בקרוב מאוד יהיו ראשנים.
מתחתיהם, לדגי הקילי אין דרך לדעת
איך או מתי תעזור להם המשפחה של אתנה.
לעת עתה, הם רואים רק זה את זה.
בכל פעם שהזכר מחבק את הנקבה היא מטילה ביצה...
ואז קוברת אותה.
עם רדת הלילה, אתנה יודעת שעליה לשמור בערנות רבה.
המשפחה שלה ישנה בעמידה כדי להגן היטב על ווייוויי ועל מימי.
אך אצל כמה מהשכנים שלהם
המסיבה רק מתחילה.
אם אתם נקבת צפרדע קצף, בן זוג אחד פשוט לא מספיק.
היא מזמינה חבורה שלמה למסיבת קצף.
זה האירוע הראשון של העונה בבור המים של אתנה.
היא תטיל ביצים בקצף שיצרו הזכרים,
והן יתפתחו בפנים בבטחה.
למעלה, מקדימה אותה אווזה מצרית.
היא הטילה את הביצים שלה לפני כמה שבועות.
יעברו חודשיים לפני שיהיו הגוזלים שלה מוכנים לעוף.
עד אז יהיה בור המים ביתם.
מכיוון שמימי צעירה כל כך, אתנה לא תתרחק הרבה מהמים.
היא תמיד נזהרת עד שגור מתחיל לעלות במשקל ולהתחזק.
זה המפגש הראשון של ווייוויי עם פיל צעיר ממנו,
הוא משתדל מאוד להיות ידידותי.
בזמן שאחרים מתחילים לעבוד על הקנים שלהם,
אחרים מסיימים.
על צפרדעי הקצף עבר לילה ארוך,
הן מתחילות להתעייף.
אבל חוגגת אחת נוסעת הביתה במונית.
לפעמים צפרדע קצף תופסת טרמפ
גם בניגוד לרצונה.
צפרדע הקצף יושבת בשמש בשמחה,
אך השמש עלולה לשרוף עור של תינוק.
אז ווייוויי מראה למימי איפה כדאי למצוא צל.
כל עוד החיים קלים,
אתנה יכולה להירגע ולאפשר לתינוקות לנוח.
אבל ווייוויי לא שוכב זמן רב אף פעם.
ההגעה של מימי משמחת אותו
והוא מעדיף לנסות ולהעיר את החברה החדשה שלו כדי לשחק.
מימי צריכה לנוח כל עוד היא יכולה.
היא צריכה להתחזק כדי שתעמוד בקצב של המשפחה.
אימא אווזה רוצה להעביר את האפרוחים שלה לבור המים הבטוח.
זה היום הראשון גם שלהם,
ואחרי לילה מעייף, הם לא ממהרים.
חוץ מזה, ההצעה שלה דורשת זינוק מלא אמונה.
האינסטינקטים שלהם מתעמתים זה עם זה,
הם רוצים להישאר יחד וגם להצטרף להורים שלהם.
טייס אחד מספיק כדי לשכנע אותם
שסיכויי ההישרדות שלהם ישתפרו אם יישארו קרובים לאימא ואבא.
בכל משפחה יש אחד שנותר אחרון.
נקרא לו סטיבן.
ההורים מסתמכים על כך שהצעירים שלהם יעמדו בקצב שלהם,
אז הם לא יודעים שסטיבן נותר מאחור.
מדי פעם, זוכה מי שנותר אחרון במזל.
ההכרות של אתנה עם הממלכה
הועברה מאם לבת במשך מאות שנים.
הניבים שלה הם הגדולים ביותר בין כל השליטות.
החריץ הוא תוצאה של שנים רבות של תלישת עשב ושרכים.
השרכים שהיא אוהבת יותר מכול פורחים רק ימים ספורים בשנה
היא יודעת בדיוק איפה הם נמצאים.
הסיכוי לזכות בארוחה מסיח את דעת המשפחה
ממה שקורה בגובה ציפורני הרגליים שלה.
השכנים שלה חייבים לפנות את הדרך.
זיקית מסתמכת על הסוואה להגנתה,
אך לפעמים הבחירה להישאר במקום ולהסתוות
היא הבחירה הגרועה מכול.
אני מניח שהיא הכי קרובה לבהלה
שזיקית יכולה להיות.
באשר למשפחתה של אתנה,
לחיים בבית בעונה הירוקה יש קצב עדין.
היא תאפשר להם לאכול עד שיתחמם בחוץ
ואז תוביל אותם לשתות משהו.
עברו רק ארבעה ימים מאז הסערה,
אך הקנים של צפרדעי הקצף נאפו בשמש.
והם מוכנים.
בשבועות הקרובים יהיה בור המים ביתם של הראשנים הקטנים.
כשהם בוקעים, משפחתה של אתנה לא תבחין בהם.
מי שכן יבחינו בהם,
הם דגי הקילי וצבי הטראפין שחיים מתחתיהם.
רק הצב הגדול ביותר יכול להגיע אליהם.
הפרס שלו הוא מרנג במילוי ראשנים רך.
זו הפעם הראשונה שמימי נכנסת למים.
היא מתחילה במים הרדודים
ולא זקוקה לעידוד.
למשפחה של אתנה זה גן עדן.
אך אם לא ירד עוד גשם, ייעלמו בורות המים בתוך שבועות.
אם זה יקרה, אתנה יודעת שייאלצו לעזוב את הממלכה.
עליהם לנצל כמיטב יכולתם את עת השפע.
פרינסס לומדת מה לאכול בכך שהיא מחקה את אמה.
אך התינוקות עוד יונקים,
זה מותיר לווייוויי זמן לשפר את יכולות הרגל-חדק שלו.
אך יעברו חודשים עד שיגיע לרמה כזו של שליטה.
אתנה יודעת שהעונה היבשה מתקרבת.
הדרך היחידה להתכונן אליה היא לעלות במשקל.
זה אומר שיש לאכול הרבה.
אך מה שנכנס... חייב לצאת.
לחיפושית זבל זו מתנה משמיים.
השמועה נפוצה למרחקים.
בזמן שאחרים מתקרבים,
אין זמן לארוחה רגועה.
החיפושית צריכה להפוך את זה לכדור ולסלק את זה משם כמה שיותר מהר,
כי יש שודדים בחוץ.
המנצח צריך למצוא עכשיו קרקע רכה מספיק כדי לקבור בה את הכדור שלו
כדי שיוכל לאכול בשקט.
מלבד האכלת חיפושיות זבל,
מספקת משפחתה של אתנה לממלכה גם שירות גננות בחינם.
רוב הזרעים שהם אוכלים עוברים דרכם בלי להתעכל
ונשתלים בכדורים יפים של קומפוסט בכל מקום שהם מגיעים אליו.
הצב ממתין למשהו.
על מנת לממש את התוכנית שלו, עליו לזלול כל עוד הוא יכול.
אין סימן לגשם, כל יום חם מקודמו ומצב הרוח מתחיל להתלהט.
כשהפילים בדרך והמשפחה צעירה כל כך,
האווזים צריכים לשמור מרחק בטוח.
אך כשהמים הופכים רדודים יותר ולעדר חם כל כך,
זה הופך קשה.
הם יודעים שאסור להם להגיב לבריון.
אז היא מחליטה להציל את כבודה בכך שהיא מוציאה את זה על יונה.
סטיבן שוב מאחר
ונותר מאחור.
הפעם הוא באמת הלך לאיבוד.
מצבו של הצב הולך ומשתפר.
נקבה הגיעה לשתות.
הוא יכול לעצור אותה בקלות,
אך על מנת להרשים אותה, עליו להוכיח שיש לו לא פחות כוח עמידות ממנה.
זה אומר שעליו לצאת לטיול הליכה.
טיול הליכה ארוך.
סטיבן לא ראה יצורים כאלה מימיו.
אך עליו לפתח תבונת רחוב
אם הוא רוצה סיכוי להתאחד עם משפחתו.
סטיבן שהיה אחרון ובאיחור
התקדם והפך להיות אבוד ובר מזל.
חלק משכניה של אתנה מגיעים רק כשהערבות מתחילות להתייבש
ומציעות מזון.
השרקרקים מצטרפים למשפחה של אתנה לימים ספורים בלבד
כשהחגבים של הממלכה עסיסיים במיוחד.
הם מסתמכים על כך שהמשפחה תוציא אותם ממחבואם.
הידידות עם השרקרקים תימשך רק כל עוד... יש חגבים.
ברגע שהם יסתיימו, הציפורים ימשיכו בדרכם.
גם סטיבן נרגש ביותר מחגבים.
הוא אומנם חסר יכולת, אך לא חסר שאפתנות.
בגובה ציפורני הרגליים ממשיכה חיפושית הזבל במשימה.
אולי נראה לכם שהוא דוחף את הכדור שלו קדימה,
אך בעצם הוא הפוך ומכדרר אותו לאחור.
הוא לא רואה לאן הוא הולך, אבל זה לא מפריע לו.
הנחישות שלו נמצאת ביחס הפוך לגודל שלו.
עכשיו, כשהשיג את הכדור, הוא לא רוצה לוותר עליו...
לא משנה כמה גדולים המתחרים שלו.
הקבוצה של אתנה לא כבשה,
אבל היא הוציאה את הכדור מהמשחק.
זה מאפשר לחיפושית הזבל להשתלט עליו שוב.
המשפחה של אתנה לא מרבה לפגוש את שכניה.
כשהצבים שומעים שהם בדרך, הם נעלמים.
אבל חלפו שבועות מאז הסערה
והמים רדודים עכשיו כל כך שאין איפה להסתתר.
אפילו דג קילי מוצא את עצמו במקום יבש.
בור המים היה כל עולמו.
אך עכשיו כשנותרו מים מועטים כל כך ימיו ספורים מאוד.
כשמסיבת הבריכה הופכת צפופה,
כולם מסתכנים במעיכה,
אז כל מי שיכול לעזוב, בורח.
וזה רק מושך תשומת לב.
חייהם של הפילים קשורים לחוש המישוש.
הם משתמשים בחדק וברגליים הרגישות שלהם כדי לחקור דברים חדשים.
אין כאן כוונת זדון, רק סקרנות.
תוקפנות היא דבר נדיר בחברת פילים.
אפילו בין זכרים
כשהם מצטרפים למשפחה של אתנה באגם המלח של הממלכה.
במקום זאת, יש ברכת שלום,
הכרה שקטה במעמד
ואז שיתוף.
יש להתאמן על מנת לכרות באדמה העשירה במלח.
זה עניין של תיאום בין הרגל לחדק ושל שליטה בנשימה.
בשביל ווייוויי זה אתגר.
אם הוא נושף חזק מדי נכנס האבק המדגדג לאף שלו,
אבל הוא עובד על דרכים למנוע מהעיטוש לצאת.
זה מסיח את דעתו עד כדי כך שלרגע הוא מאבד את החברה שלו.
נראה שמימי רעבה,
אך היא לא יונקת זמן רב.
זה הזמן היחיד שאחותה הגדולה, מילי, מתערבת
ומנסה להרחיק את ווייוויי.
מאלה לא מספקת די חלב
ומימי זקוקה לכל לגימה אפשרית.
בסופו של כל יום כולם עייפים.
אימא אווזה לא יודעת שסטיבן עוד נעדר.
בכל הממלכה יבשו כמעט כל בורות המים
ואתנה לא רגועה.
היא יודעת שייאלצו לעזוב,
אך היא חוששת שמימי לא חזקה מספיק למסע.
נראה שהיא מסתבכת במצבים
שרוב התינוקות היו עוברים בלי בעיה.
לחברים שלה קשה לדעת אם היא בצרות
או סתם עייפה מאוד.
אך כשאתנה רועמת "התקדמו",
כולם חייבים לצאת לדרך.
ולגור פילים אין דבר נורא
מהרעיון של הישארות מאחור.
לא רק אתנה מרגישה את השינוי שבדרך.
כמעט בן לילה צימחה המשפחה החדשה של צפרדעי השור רגליים.
עכשיו היא נאלצת לעזוב את המים ולהתחיל חיים ביבשה.
למזלן, העצמות החדשות שלהם עוד רכות מאוד.
אך הן יעדיפו לא להתגרות במזלן עם פיל ששוקל שלושה טונות.
אתנה עוד לא יצאה אל המפלט של העונה היבשה
כי למימי יש קשיים.
היא זקוקה לעידוד של אמה.
העונה היבשה מגיעה ואין דרך חזרה.
אבל מדי פעם הטבע מחייך
ומחזיר את מה שלקח.
נקווה שהלילה של סטיבן לבד
לימד אותו כמה הוא צריך את משפחתו.
הצפרדעונים האחרונים מוכנים לעלות לחוף.
אך אלה שיצאו ראשונים הם גדולים יותר
והם ממתינים.
על מנת שצפרדע שור תזכה להתחלה טובה בחיים,
היא זקוקה לפה גדול ולקרובי משפחה קטנים.
בממלכה, שבועות ללא גשם נותנים את אותותיהם.
אך אם היו לאתנה ספקות לגבי מה שעומד לקרות,
הגעתן של הלהקות הגדולות מאשרת זאת.
כשהאדמות סביב מתייבשות נאלץ השתאי לנדוד.
הם מגיעים כסופה עצומה
והם שותים ביום כמות שהמשפחה של אתנה שותה בשבוע.
הם ממשיכים הלאה רק אחרי שייבשו את בור המים לגמרי.
המשפחה של אתנה משתמשת בבוץ כקרם הגנה.
זה חיוני לדגי הקילי
כי הם הסתירו את הביצים שלהם בבוץ.
הם התפתחו לדגים קטנטנים אך לא בקעו מהביצים.
הם יכולים לשרוד שבועות מחוץ למים.
כשהמשפחה של אתנה תצא לדרכה,
היא תיקח איתה נוסעים קטנטנים.
כך, עוברים תינוקות דגי הקילי בין בורות מים
ברכיבה על פילים.
אתנה יודעת שהייתה צריכה לעזוב כבר,
אבל מקור המים הקבוע הקרוב ביותר נמצא במרחק כמעט 160 ק"מ.
היא התעכבה בתקווה שמימי תתחזק.
מאלה מגוננת כל כך עכשיו שאפילו ווייוויי כבר לא רצוי.
אחותה הגדולה של מימי, מילי, יכולה להעניק לה נחמה,
אבל לא את החלב שהיא זקוקה לו נואשות.
רק עם הזמן תדע אתנה אם ההחלטה להתמהמה הייתה נכונה.
עכשיו אין לה ברירה.
לא נותרו מים בממלכה
ובהמשך הדרך מתייבשות הבריכות.
הם חייבים לצאת אל המפלט שלהם.
מאלה ומילי משתפות פעולה עכשיו.
אתנה אומנם הייתה רוצה בכך,
אך כשליטה, היא לא יכולה לתת עדיפות לצרכים של מימי על פני אלה של המשפחה כולה.
מאלה ומימי הולכות לשתות
ואתנה לוקחת את האחרים לאכול
כי היא חייבת למצוא איזון בין הצרכים של כולם.
הצורך העז של מימי לשתות אומר שלמאלה נגמר החלב.
אבל מאלה לא יודעת זאת.
היא יודעת שגור חלש עלול להיקלע בבוץ.
האינסטינקט שלה אומר לה לעשות כל שביכולתה כדי להרחיק את מימי מהבוץ.
מימי טרם נגמלה מיניקה.
אז כל עוד אינה מקבלת חלב,
היא לא מקבלת מזון.
יש רגעים שאם זקוקה לתמיכה של בתה.
זה הייעוד של משפחה.
ביום שלמוחרת חם יותר
והבעיה של אתנה מחמירה.
היא לא רוצה להותיר את מימי מאחור,
אך היא לא יכולה גם לסכן את כל המשפחה שלה.
אתנה יודעת שהם הגיעו לבריכה האחרונה
ושהיום היא תתייבש.
גם צב הטראפין מרגיש זאת והוא מתחפר בבוץ כל עוד הוא יכול.
הוא מעדיף להסתכן בכך שידרכו עליו מאשר להיתקע בחוץ בעונה היבשה.
מאלה לא תוותר לעולם.
אך בסופו של דבר, לבה הקטנטן של מימי לא מחזיק מעמד.
לאם, אין דבר נורא יותר.
לפעמים, גם אם זה עצוב, המוות מביא שחרור.
אך בשביל ווייוויי, אובדן החברה שלו קשה במיוחד.
אתנה יודעת שאסור לה להתמהמה עוד.
עליהם ללכת שלושה ימים כדי להגיע למפלט של העונה היבשה.
היא יצאה מאוחר כל כך
שלא יהיה כל מקום בו יוכלו לשתות בדרך.
אין זמן לעצור ולנחם את ווייוויי.
מאחוריהם, במקום בו היה בור מים,
נותרה האדמה הרכה שחיפשו חיפושיות הזבל.
דגי הקילי הם רק זיכרון.
צפרדעי שור יחפרו כדי לבלות את החודשים הקרובים עמוק מתחת לאדמה.
עברו חודשיים מאז בקע סטיבן מהביצה.
האווזים הצעירים בוגרים לגמרי עכשיו.
גם הם יצאו אל עבר המפלט.
הם עפים באותו הנתיב בו הולכים הפילים.
בכל יום עוצרת אתנה להפסקה קצרה כדי שיוכלו לאכול.
הם נחמדים יותר לווייוויי עכשיו.
אפילו פרינסס סבלנית יותר.
למילי אין חלב לתת,
אבל היניקה של ווייוויי תנחם את שניהם.
המסלול של אתנה מהממלכה הוא מפה מוחית של נתיבי פילים
שהיא למדה מאמה ולא שכחה.
עליהם לחצות אזורים קשים,
אך הם לא הולכים לבד.
כולם בדרך למפלט.
המפלט הוא בור מים שנובע מתחת לאדמה.
גם בשיא העונה היבשה יש מים לכולם.
לצד הפילים, גם בני משפחתו של סטיבן יהיו פליטים
הממתינים כאן עד שהגשמים יגיעו וכולם יוכלו לחזור הביתה.
אתנה מגיעה לכאן רק בשנים היבשות ביותר.
זה המקרה היחיד בו משתווה מישהו למעמדה כשליטה.
זה סטאו, המלך הגדול.
בעל ניבים בממדים אגדיים.
הוא ענק עדין
וכולם סרים למרותו.
הוא היה בשממה במשך השנה כולה
וישתמש בהזדמנות הזו כדי לבדוק אם יש נקבה מיוחמת.
נוסו היא נקבה צעירה מהמשפחה של אתנה,
אך היא בהיריון מתקדם.
בפעם הראשונה מאז מותה של מימי, ווייוויי נהנה.
זו הזדמנות בשבילו לפגוש גורים ממשפחות אחרות.
כשהוא תשוש ממשחק, המשפחה שלו מושיטה תמיד יד לעזרה.
בהמשך העונה היבשה, המזון במפלט מתמעט.
אז בכל ערב צריכה משפחתה של אתנה ללכת רחוק יותר כדי לאכול.
אחרי כל מסע על כולם לחזור אל מים.
זה גלגל ההצלה שלהם,
אך הוא קושר אותם למפלט,
החבל הולך ומתהדק.
לא נותרה להם אנרגיה רבה כי כמעט הכול נאכל.
המקום שהתחיל כמפלט הפך בהדרגה לכלא.
כשהגשמים לא מגיעים,
מה שהחל כעונה יבשה הופך לבצורת...
וההשלכות והנפגעים מתחילים להיערם.
אתנה לא מעזה לעזוב,
כי אין מים אחרים במרחק הליכה.
בבצורת כזו לא הצמא הורג, כי אם הרעב.
בשביל כולם... זה רק עניין של זמן.
ב-50 שנותיה לא חוותה אתנה בצורת חמורה כל כך.
ההחלטה שעליה לקבל לא הייתה מכרעת כל כך מעולם.
הפעם מוטלים על הכף חיי המשפחה שלה כולה.
אם היא תישאר, הם יגוועו ברעב.
אבל אם היא תעזוב בתזמון הלא נכון,
כולם ימותו מצמא.
לא משנה מה תהיה התוצאה, האחריות מוטלת כולה על כתפיה.
אמונם בה גדול כל כך,
שכשהיא מחליטה לצאת בחזרה אל הממלכה, אף לא אחד מהם מהסס.
כי היא השליטה שלהם.
הם ילכו בעקבותיה לכל מקום.
בממלכה שלה המצב לא טוב יותר.
במקום בו היה בור המים, אלה שהתחפרו אומנם חיים, אך קבורים.
לכודים במצב של תרדמה.
לכולם, על מנת שהכישוף יוסר,
חייב לרדת גשם.
באזורים הקשים
עושה המשפחה כמיטב יכולתה להגן על ווייוויי מהשמש.
אך הוא חייב ללכת שני צעדים על כל צעד שלהם.
וזה גובה מחיר.
כשאתנה עוצרת לבסוף,
היא לא עושה זאת בשביל לחפש אוכל, אלא כדי לזכור אחת משלהם.
לרגעים מעטים הם שוכחים את הבצורת
וכולם מאוחדים בהבנה של מה שקרה
ושל המשמעות של להיות אחד מהם.
המקום שאליו מועדות פניהם עוד נתון בבצורת.
כשנותר עוד יום הליכה אחד עד הממלכה,
רק דבר אחד יכול לגרום לאתנה לעצור.
אחרי שנשאה ברחמה את התינוק שלה במשך כמעט שנתיים,
נוסו המליטה.
התינוק שלה הוא בת.
היא לא יודעת דבר על המקום אליו נולדה.
העדיפות הראשונה שלה היא למצוא את הארוחה הראשונה שלה.
כרגיל, ווייוויי נלהב להתיידד.
נראה שזה רגע נורא להיוולד בו,
אך אתנה יודעת שזה לא נכון.
במשך אלפי שנים האמינו אנשים שפילים יכולים לזמן את הגשם.
האמת היא שהיא הרגישה את הגשם
כשהיה במרחק של מעל 160 ק"מ משם.
יש רק דרך אחת להחזיר את האיזון לממלכה.
עברה שנה מאז שראו מים זורמים,
וזה הלם מוחלט.
באפריקה, להיוולד קצת לפני הגשם זה סימן למזל טוב.
כי גשם הוא תמיד סיבה למסיבה.
נתיבי הפילים ייצרו שוב תעלה שתמלא את בורות המים.
מתחת לאדמה, הגשם הוא שעון מעורר.
בדיוק כמו שכל חיוך מותיר חותם על פנים,
מותיר כל מסע חותם על היבשת הזו.
האווזים הצעירים הם עדיין חבורה קרובה,
אך בקרוב מאוד יתחילו לחפש בנות זוג משל עצמם.
ובהתאם לנוהל, סטיבן מגיע אחרון ובאיחור.
החיזור של הצב היה איטי ויציב,
אך בסופו של דבר הוא התקבל.
שוב יהווה בור המים את גלגל ההצלה של כולם.
בשביל ווייוויי, אין כמו הבית.
ואין כמו חברה חדשה לחלוק בו איתה.
אחרי בצורות גדולות באים גשמים גדולים.
והצמיחה העצומה בממלכה מושכת משפחות אחרות
באופן שלא נראה כבר עשורים.
למשך כמה ימים הם מקימים עדר על, 1,000 במספרם.
המפגש הגדול ביותר של בני מינם בעולם.
המסע קרב בין ווייוויי לפרינסס
והיה הצעד הראשון ברכישת הידע
שיעזור להם בחיים.
הם יתמודדו עם בצורות נוספות,
אך משפחתה של אתנה לא תשכח לעולם את השליטה היוצאת מגדר הרגיל
שהובילה אותם משם... והחזירה אותם הביתה.
לא נותרו בעלי ניבים ענקים רבים כאלה.
היום, הפינה הקטנה הזו של היבשת, עוד שייכת להם.
היא מהווה תזכורת למה שהיה פעם...
כשאפריקה כולה הייתה שלהם.
- לזכרם של סטאו ואתנה -
- סטאו -
- נהרג על ידי ציידים במהלך הפקת הסרט הזה -
- הוא היה בעל הניבים הגדול בעולם -
- אתנה -
- נראתה לאחרונה כשהובילה את משפחתה ביציאה מהממלכה -
- למדו עוד על פילים ועל דרכים לעזור להם -
- מוקדש לזכרו של החבר והמנטור שלנו, אלן רוט -
תרגום כתוביות: אסף ראביד