Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
О мудра і лагідна душа.
Пам'ятаєш часи...
коли в нас усе було?
Тобі сняться часи...
коли нам довелося піти?
Коли ти вивела нас...
і з чого все почалося?
ТЕКСТ ЧИТАЄ ЧИВЕТЕЛ ЕДЖІОФОР
КОРОЛЕВА СЛОНІВ
Наша оповідь починається біля водоймища, наповненого грозою.
Сюди приходять великі череди і останні в світі слони із довгими бивнями.
Нащадки шляхетних тварин, що раніше жили по всій Африці.
Їхня королева - Афіна.
Вона 50-річний матріарх, голова великої родини.
Як у багатьох із нас, у неї є сусіди.
Ця розповідь також і про них.
Її родина складається з самиць та їхніх дитинчат.
Вони такі близькі, що дитинчата схожі на братів і сестер.
Родина Афіни покладається на її досвід та мудрість,
бо вона приймає рішення, від яких залежить їхнє виживання.
Її наймолодшій дочці, Принцесі, зараз рік.
Вона така само спокійна, як і її мама.
Є ще Веве,
малий бешкетник.
Він постійно намагається подружитися з Принцесою.
Але докладає до цього забагато зусиль і часто потрапляє через це у халепу.
Веве - хлопець, він залишиться з родиною до підліткового віку,
а потім піде та приєднається до чоловічого стада.
Мімі - наймолодша у родині.
Вона народилася під час зливи.
Це перший день її довгого навчання.
Наступні два роки вона повністю харчуватиметься маминим молоком.
Її мати Мала народжує раз на п'ять років,
тому кожне дитинча цінне.
Хоча Мала її годує,
з Мімі панькаються всі,
бо слоненя виховує все стадо.
Це королівство Афіни.
Зараз у них є все необхідне.
Щодня вона приводить свою родину на водопій,
і це може бути незручно для сусідів.
Але слони їм потрібні,
вони створили це водоймище та підтримують його.
Але жабам здається, що будівництво ніколи не закінчиться.
Більшість сусідів на зріст не вищі за пальці ніг слонів.
Так чи інакше вони всі залежать від своїх велетенських друзів.
Водоймище - дім для них усіх.
Але щойно сходить сонце,
рівень води починає падати.
Родини намагаються вижити.
Жаби одразу ж починають,
щоб у них швидше з'явилися пуголовки.
Риби кіліфіш у воді не знають,
як і коли їм допоможе родина Афіни.
Зараз вони дивляться лише один на одного.
Щоразу коли самець обіймає самицю, вона відкладає ікру...
а потім закопує її.
Афіна знає, що треба бути насторожі.
Її родина спатиме стоячи, щоб краще захистити Веве та Мімі.
Але для деяких сусідів
вечірка тільки починається.
Східноафриканській деревній жабі одного партнера недостатньо.
Вона запрошує цілий натовп на пінну вечірку.
Це перший захід сезону у водоймищі Афіни.
Жаба відкладе яйця у піні, збитій самцями,
і вони спокійно розвиватимуться всередині.
А нільська гуска вже на крок попереду.
Вона відклала яйця кілька тижнів тому.
Її пташенята почнуть вчитися літати через два місяці.
До того часу водоймище - їхній дім.
Мімі ще дуже маленька, і Афіна не відходить далеко від води.
Вона поводиться обережно, поки дитинча не набере вагу і не стане сильнішим.
Веве вперше бачить когось молодшого за себе
і намагається потоваришувати.
Одні птахи починають вити гнізда,
а інші вже закінчують.
У східноафриканських жаб була важка ніч,
і вони втомилися.
Але одну гуляку хоча б підвезли до дому.
Інколи східноафриканських жаб катають на спині,
хочуть вони цього чи ні.
Східноафриканська жаба із задоволенням гріється на сонці.
Але дитинчата можуть обгоріти,
і Веве показує Мімі, де краще за все знайти тінь.
Поки проблем немає,
Афіна може розслабитися і дозволити дитинчатам відпочити.
Але Веве ніколи не лягає спати надовго.
Він радий народженню Мімі
і намагається розбудити нову подругу і погратися з нею.
Мімі повинна відпочивати, поки може.
Їй треба набратися сил, щоб не відстати від родини.
Матінка гуска хоче відвести дитинчат до безпечного водоймища.
Це перший день їхнього життя також.
Ніч була важка, і вони нікуди не поспішають.
Крім того, вони повинні довіритися їй, щоб зробити те, що вона просить.
Їх роздирають протиріччя -
чи залишитися на березі, чи приєднатися до батьків.
Але поруч пролетів хижий птах, і вони переконалися,
що для виживання їм треба триматися ближче до матері та батька.
У кожній родині є дитина, що народилася останньою і всюди запізнюється.
Назвемо його Стівеном.
Батьки розраховують на те, що діти триматимуться поряд,
і вони не знають, що Стівен відстав.
Але інколи останньому дитинчаті, що всюди запізнюється, щастить.
Знання Афіни про її королівство
століттями передавалося від матері до дочки.
У неї найдовші бивні.
Щербина з'явилася через те, що вона багато років щипала траву та лозу.
Її улюблена лоза квітне лише кілька днів на рік.
І вона точно знає, де її знайти.
Передчуття бенкету відволікає родину
від того, що відбувається у них під ногами,
тож сусіди повинні забратися з дороги.
Самиця хамелеона сподівається, що маскування її захистить.
Але бувають випадки, коли не варто сидіти нерухомо
та зливатися із довкіллям.
Мабуть, вона зараз
страшенно панікує.
Родина Афіни
у сезон дощів живе спокійним та розміреним життям.
Вона дозволяє їм їсти, поки не почнеться спека,
а потім веде на водопій.
Гроза була лише чотири дні тому,
але гнізда східноафриканської жаби запеклися на сонці.
І вони готові.
На наступні кілька тижнів водоймище стане домом для малих пуголовків.
Вони вилупилися, і родина Афіни їх не помічає,
але їх помічають
кіліфіш та черепахи у воді.
Їх може дістати тільки найбільша черепаха.
Вона отримує безе з м'якою начинкою з пуголовків.
Мімі вперше у воді.
Вона заходить на мілководдя,
і її не треба просити двічі.
Для родини Афіни це рай.
Але якщо дощу не буде, водоймище за кілька тижнів зникне.
Якщо це станеться, Афіна знає, що їм доведеться покинути королівство.
Тому вони повинні якнайкраще скористатися теперішнім достатком.
Принцеса дізнається, що можна їсти, наслідуючи свою маму.
Дитинчата поки що на грудному вигодовуванні,
а Веве тренує координацію ніг та хобота.
Минуть місяці, поки він досягне такого рівня.
Афіна знає, що наближається сухий сезон.
І підготуватися до нього можна, лише набравши вагу.
Тобто їсти якнайбільше.
Але те, що входить... повинно виходити.
Для жука-гнойовика це божественний подарунок.
Новини швидко поширюються.
Уже летять інші,
тож немає часу на повільний обід.
Він має зробити зі здобичі кульку та котити її якнайшвидше,
бо інші бандити поруч.
Переможець тепер повинен знайти м'який ґрунт, щоб закопати кульку
та спокійно поїсти.
Родина Афіни не лише годує
жуків-гнойовиків, але й працює садівниками.
Більшість насіння, яке вони з'їдають, не перетравлюється у їхніх кишківниках,
а через гній потрапляє до ґрунту.
Самець черепахи чекає на когось.
Йому треба підкріпитися, поки є можливість.
Дощу немає, стає все спекотніше, і пристрасті розпалюються.
Слони прийшли, і молода родина
гусей має триматися від них подалі.
Але рівень води падає, стаду спекотно,
і це стає складно.
Вони не реагують на хуліганів.
Тож вона вирішує зберегти свою репутацію і ганяється за голубом.
Стівен знову затримався.
І відстав від зграї.
Цього разу він загубився.
У самця черепахи справи покращуються.
Самиця прийшла на водопій.
Він може легко її перехопити.
Але щоб вразити її, він повинен продемонструвати свою витримку.
Тобто піти на прогулянку.
На довгу прогулянку.
Стівен ніколи раніше не бачив таких тварин.
Але він повинен навчитися виживати на вулиці,
щоб мати шанс повернутися до родини.
Стівен був останнім і всюди запізнювався,
а тепер він загубився, але йому пощастило.
Дехто з сусідів Афіни прилітає, коли висихає трава
і з'являється їжа.
Бджолоїдки приєднуються до родини Афіни лише на кілька днів,
коли в королівстві найсмачніші коники.
Вони розраховують, що родина їх розлякає.
Дружба із бджолоїдками продовжиться, поки є коники.
Щойно вони закінчаться, птахи полетять геть.
Стівен також радий коникам.
Він невмілий, але честолюбний.
Унизу жук-гнойовик досі працює.
Здається, що він котить кульку вперед,
але насправді він штовхає її назад, стоячи на голові.
Він не бачить, куди йде, але це його не хвилює.
Його цілеспрямованість набагато перевищує його розмір.
Кулька в нього, і він не хоче її випустити...
незважаючи на велике протистояння.
Команда Афіни не забила гол,
але вибила м'яча з гри,
і жук-гнойовик знову ним заволодів.
З деякими сусідами родина Афіни зустрічається рідко.
Коли черепахи їх чують, то одразу тікають.
Але гроза була кілька тижнів тому,
і води так мало, що ховатися нема де.
Навіть кіліфіш опинився на березі.
Водоймище було для нього цілим світом.
Але води лишилося небагато, і його життя майже скінчилося.
На вечірці біля басейну почалися заворушення,
і деяких учасників можуть розчавити.
Тому ті, хто може, тікають звідти.
І це привертає увагу.
Слони покладаються на тактильні відчуття.
Вони використовують свої чутливі хоботи для дослідження всього нового.
Це не злоба, лише цікавість.
У спільноті слонів агресія - рідкість.
Навіть між самцями,
коли вони приєднуються до родини Афіни, щоб полизати сіль.
Вони вітаються,
визнають статус одне одного...
і діляться.
Щоб видобути сіль із землі, потрібна практика.
Потрібна координація хобота і ніг та контроль дихання.
Для Веве це складно.
Якщо він вдихає надто глибоко, пил потрапляє в ніс і лоскоче.
Але він намагається не чхати.
Він так відволікся, що на хвилину забув про свою подругу.
Здається, Мімі завжди голодна,
але довго вона не смокче.
Тоді втручається її старша сестра Міллі
і намагається відігнати Веве.
Бо молока в Мали небагато,
і Мімі потрібен кожен ковток.
У кінці кожного дня усі втомлюються.
Матінка гуска не знає, що Стівена досі немає.
Майже всі водоймища у королівстві пересохли,
і Афіна починає хвилюватися.
Вона знає, що тепер треба йти звідси,
але переживає, що Мімі не витримає цю подорож.
У таких випадках вона сумнівається,
чи зможе малеча йти з цією швидкістю.
Її друзям складно зрозуміти, чи вона переживає труднощі,
чи просто дуже втомлена.
Але коли Афіна гурчить: «Ходімо», -
всі шикуються.
А для слоненяти немає нічого гіршого
за те, щоб залишитися самому.
Не тільки Афіна відчуває наближення змін.
За ніч у молодих жабенят виросли ноги,
тепер вони йдуть з води і починають нове життя на суші.
На щастя, кості в них ще м'які.
Та не варто випробовувати долю із тритонним слоном.
Афіна ще не пішла до сховища на час сухого сезону,
бо в Мімі ще не досить сил.
Їй потрібна підтримка матері.
Починається сухий сезон, і шляху назад немає.
Але іноді природа посміхається
і повертає те, що забрала.
Стівен провів ніч на самоті
і зрозумів, наскільки йому потрібна родина.
Останні жабенята вже готові вийти на берег.
Але ті, хто вийшов раніше, більші.
І вони чекають.
Найкращий початок життя для жаби -
великий рот і маленькі родичі.
На королівство вплинули тижні без дощів.
Але якщо Афіна сумнівалася, що буде далі,
приліт великих зграй це підтвердив.
Землі навколо висихають, червоноклювим ткачам доводиться мігрувати.
Їхня поява просто приголомшує.
Вони випивають за день воду, яку родина Афіни пила б тиждень.
Перш ніж полетіти, вони випили всю воду з водоймища.
Родина Афіни використовує бруд як крем для засмаги.
Це життєво важливо для кіліфіш,
бо вони ховають у бруді ікринки.
Вони перетворилися на маленьких рибок, але не вилупилися.
Вони можуть багато тижнів жити без води.
І коли родина Афіни йде,
то несе на собі малесеньких пасажирів.
Таким чином мальки кіліфіш пересуваються між водоймищами
на спинах слонів.
Афіна знає, що треба було вже піти,
але найближче постійне джерело води знаходиться у сотні кілометрів звідси.
І вона затрималася, сподіваючись, що Міми стане сильнішою.
Мала так захищає дитинча, що не рада навіть Веве.
Старша сестра Мімі Міллі може її втішити, але не може
дати їй молока, якого вона так сильно потребує.
Лише час покаже, чи правильним було рішення Афіни затриматися.
Тепер у неї немає вибору.
У королівстві не лишилося води,
і водоймища поблизу пересихають.
Вони повинні йти до сховища.
Мала і Міллі працюють разом.
Незважаючи на своє бажання, Афіна
як матріарх не може поставити потреби Мімі понад усією родиною.
Поки Мала і Мімі йдуть на водопій,
Афіна веде інших поїсти,
бо вона повинна враховувати потреби кожного.
Сильна спрага Мімі може значити лише те, що в Мали зникло молоко.
Але Мала цього не знає.
Вона знає, що слабке слоненя може легко загрузнути у бруді,
інстинкти підказують їй відганяти Мімі.
Мімі ще на грудному вигодовуванні.
Тому без молока
вона не отримує їжі.
Бувають часи, коли матері потрібна підтримка дочки.
Для цього й потрібна родина.
Наступний день ще спекотніший,
і труднощі Афіни зростають.
Вона не хоче кидати Мімі,
але також вона не може наражати на ризик усю родину.
Афіна знає, що це останнє водоймище.
І сьогодні воно пересохне.
Самець черепахи теж це відчуває і заривається у бруд, поки може.
Те, що його можуть розчавити, не так небезпечно, як посуха.
Мала не здається.
Але врешті-решт маленьке серденько Мімі не витримує.
Для матері немає нічого гіршого.
Хоча це й сумно, інколи смерть несе звільнення.
Але Веве особливо тяжко пережити втрату подруги.
Афіна знає, що більше не може затримуватися.
До сховища йти ще три дні.
І вони вийшли так пізно,
що води по дорозі не лишилося.
Нема часу зупинятися та заспокоювати Веве.
Позаду них, де раніше було водоймище,
зараз м'який ґрунт, який шукав жук-гнойовик.
Від кіліфіш лишилися тільки спогади.
Жаби на наступні кілька місяців зариються в землю.
Стівен вилупився два місяці тому.
Молоді гуси вже виросли.
Вони теж прямують до сховища.
Слідами слонів.
Щодня Афіна робить коротку зупинку, щоб поїсти.
Тепер вони добріші до Веве.
Навіть Принцеса терплячіше до нього ставиться.
У Міллі немає молока,
але Веве смокче її груди, і це заспокоює їх обох.
Шлях, яким Афіна покидає королівство,
вона дізналася від матері та ніколи не забуде.
Треба перейти безплідні землі.
Але вони йдуть не самі.
Усі прямують до сховища.
Сховище - це водоймище, наповнюване підземними водами.
Навіть у середині сухого сезону там усім вистачає води.
Разом зі слонами прилетіла й родина Стівена,
вони чекають початку дощів, щоб повернутися додому.
Афіна приходить сюди тільки у найбільш засушливі роки.
Тут є слон, рівний їй за статусом.
Це Сатао, король усіх слонів.
Величезний слон із довгими бивнями.
Це добрий велетень,
якому всі коряться.
Він цілий рік провів у диких землях
і дивиться, чи не почався у якоїсь із самиць шлюбний період.
Нусу - молода самиця з родини Афіни.
Але вона на пізньому терміні вагітності.
Уперше після смерті Мімі Веве радіє.
Це для нього шанс познайомитися зі слоненятами з інших родин.
А коли він втомлюється від ігор, то допомагає своїй родині.
Сухий сезон продовжується, і їжі у сховищі лишилося небагато.
Щовечора родина Афіни йде все далі, щоб поїсти.
Після кожного похожу всі вони повинні повернутися до води.
Це їхня дорога життя.
Але вона пов'язує їх зі сховищем,
і вузол стає все міцнішим.
У них мало сил, бо майже все вже з'їли.
Сховище поступово перетворюється на в'язницю.
Якщо не почнуться дощі,
сухий сезон перетвориться на посуху.
Вже видні її наслідки і з'являються перші жертви.
Афіна не наважується йти,
бо води поблизу немає.
Під час такої посухи вмирають не від спраги, а від голоду.
Для них це лише питання часу.
За 50 років життя Афіна не бачила такої сильної посухи.
Рішення, яке вона зараз має прийняти, критичне.
Зараз на кону життя всієї родини.
Якщо вона залишиться, вони голодуватимуть.
А якщо не розрахує час і піде,
усі загинуть від спраги.
Незалежно від результатів, відповідальність несе тільки вона.
Вони в неї вірять,
і коли вона вирішує повернутися до королівства, ніхто не вагається.
Бо вона їхній матріарх.
Вони всюди підуть за нею.
У королівстві справи не кращі.
Ті, хто закопався на місці водоймища, поховані заживо.
Вони в стані анабіозу.
Щоб з нього вийти, усім
потрібен дощ.
У безплідних землях
уся родина намагається захистити Веве від сонця.
Але коли вони роблять крок, йому доводиться робити два.
І це дає наслідки.
Коли Афіна нарешті зупиняється,
вони не шукають їжу, а згадують своїх родичів.
На деякий час вони забувають про посуху
і замислюються над тим,
що значить бути представником їхнього виду.
Там, куди вони йдуть, досі панує посуха.
До королівства лишилося йти один день,
і Афіна може зупинитися лише з однієї причини.
Виносивши дитинча майже два роки,
Нусу народила.
Її слоненя - дівчинка.
Вона не знає, у яких умовах народилася.
Зараз вона повинна вперше поїсти.
Як завжди, Веве хоче подружитися.
Здається, це найгірший час для народження.
Але Афіна з цим незгодна.
Протягом тисячоріч вважалося, що слони вміють викликати дощ.
Правда в тому, що вона відчуває наближення дощу
за багато сотень кілометрів.
Це єдиний спосіб відновити рівновагу в королівстві.
Вони вже рік не бачили води, що тече,
і для них це шок.
В Африці народитися напередодні дощу - гарний знак.
Бо дощ - завжди привід для свята.
Знову вода тече слонячими стежинами.
Дощ будить усіх під землею.
Кожна посмішка залишає слід на обличчі,
а кожна подорож залишає слід на континенті.
Молоді гуси досі живуть у групі.
Але незабаром вони почнуть шукати собі партнерів.
Як завжди, Стівен прийшов останнім і запізнився.
Самець черепахи залицявся до самиці повільно і наполегливо,
але нарешті його залицяння були прийняті.
Водоймище знову підтримує життя тварин.
Веве дуже любить свій дім.
І радіє, що в нього тепер є нова подруга.
Після сильної посухи почалися сильні дощі.
І в родинах королівства ми бачимо
найбільше зростання за кілька десятиліть.
На кілька днів вони збираються у суперстадо з 1000 голів.
Це найбільше зібрання слонів на планеті.
Ця подорож зблизила Веве і Принцесу
і стала першим кроком до отримання знань,
які допоможуть їм у житті.
Вони ще зіткнуться із посухами,
але родина Афіни ніколи не забуде дивовижного матріарха,
яка їх вивела... і привела додому.
Небагато залишилося таких велетенських слонів.
Сьогодні їм належить лише невеликий куточок континента.
Це нагадує нам про часи...
коли їм належала ціла Африка.
ПАМ'ЯТІ САТАО І АФІНИ
САТАО
ВБИТИЙ БРАКОНЬЄРАМИ ПІД ЧАС ЗЙОМОК ЦЬОГО ФІЛЬМУ
ВІН БУВ НАЙБІЛЬШИМ У СВІТІ СЛОНОМ
АФІНА
ВОСТАННЄ ЇЇ БАЧИЛИ, КОЛИ ВОНА ВИВОДИЛА РОДИНУ З КОРОЛІВСТВА
ДІЗНАЙТЕСЯ БІЛЬШЕ ПРО СЛОНІВ І ПРО ТЕ, ЧИМ ЇМ ДОПОМОГТИ
ПАМ'ЯТІ НАШОГО ДРУГА І НАСТАВНИКА АЛАНА РУТА
Переклад субтитрів: Олена Цехмейструк