Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Åh, vise og blide sjæl.
Husker du dengang...
...vi havde det hele?
Drømmer du...
...om dengang, vi måtte drage videre?
Om dengang du førte os ud...
...og om, hvordan det hele begyndte.
FORTALT AF CHIWETEL EJIOFOR
ATHENA: EN ELEFANTDRONNING
Vores historie begynder ved et vandhul, der blev fyldt af uvejret.
Blandt de imponerende flokke her findes verdens sidste store kæmper.
Deres prægtige forfædre levede engang overalt i Afrika.
Dronningen over dem alle er Athena.
Hun er en 50 år gammel matriark, der står i spidsen for sin store familie.
Som de fleste af os har hun naboer.
Og dette er også deres historie.
Hendes familie består af beslægtede hunner og deres unger.
De er så nært knyttet til hinanden, at ungerne kunne være søskende.
Athenas familie er afhængig af hendes erfaring og visdom,
for hun træffer de beslutninger, der afgør, om de overlever.
Hendes yngste datter, Princess, er et år gammel.
Og rolig ligesom sin mor.
Og så er der Wewe,
den uartige dreng i flokken.
Han prøver altid at blive gode venner med Princess.
Men han går for hårdt til den, og ofte ender det med at give bagslag.
Wewe er en dreng, så han bliver hos familien, til han bliver teenager,
og slutter sig så til en flok, der kun består af hanner.
Mimi er familiens yngste.
Hun blev født under uvejret.
Det er hendes første dag i livets skole.
De næste to år vil hun være afhængig af sin mors mælk.
Hendes mor, Mala, føder kun hvert femte år,
så hver eneste unge er dyrebar.
Selvom Mala er den, hun dier hos,
bliver Mimi passet af alle,
for det kræver en hel flok at opfostre en elefantunge.
Dette er Athenas kongerige.
Lige nu har det alt, hvad de har brug for.
Hver dag fører hun sin familie hen til det største vandhul,
hvilket kan være en plage for hendes naboer.
Men de har brug for elefanterne,
for de lavede vandhullet, og nu holder de det åbent.
Men for oksefrøen kan det føles, som om arbejdet aldrig får ende.
De fleste af familiens naboer er meget mindre end en elefant.
På den ene eller den anden måde er de alle afhængige af deres store venner.
De bor i vandhullet hver og en.
Men fra det øjeblik solen bryder frem,
begynder det at skrumpe.
Så der er ikke meget tid til at opfostre familien.
Oksefrøen går straks i gang.
Og snart kommer der haletudser.
Nede under dem har killifiskene ingen anelse om,
hvornår Athenas familie vil hjælpe dem.
Men lige nu har de kun blik for hinanden.
Hver gang hannen omfavner hunnen, lægger hun et æg...
...og begraver det så.
Når mørket falder på, ved Athena, at hun skal være særligt årvågen.
Så hendes familie sover stående for bedre at kunne beskytte Wewe og Mimi.
Men for nogle af naboerne,
er festen først lige begyndt.
Hvis man er en hunskumfrø er en enkelt partner ganske enkelt ikke nok.
Hun inviterer en hel flok med til sin skumfest.
Det er parringssæsonens første begivenhed i Athenas vandhul.
Hun lægger sine æg i skum, som hannerne har pisket op,
og der er de beskyttet, mens de udvikler sig.
Oppe over dem er en nilgås et skridt foran.
Hun lagde sine æg for nogle uger siden.
Der går to måneder, før hendes unger kan flyve.
Indtil da vil vandhullet være deres hjem.
Mens Mimi er så lille, bevæger Athena sig ikke ret langt væk fra vandet.
Hun er altid forsigtig, indtil en nyfødt begynder at tage på og blive stærkere.
For første gang møder Wewe en, der er yngre end ham selv,
og han gør sit bedste for at blive ven med hende.
Mens nogle lige er begyndt på deres reder,
er andre ved at være færdige.
Det har været en lang nat for skumfrøerne,
og de begynder at blive trætte.
Men en af natteravnene redder sig i det mindste en taxitur hjem.
Af og til sker det, at en skumfrø får sig et lift,
uanset om den vil eller ej.
Skumfrøen sidder glad og gerne ude i solen.
Men elefantungers hud kan blive skoldet,
så Wewe viser Mimi, hvor hun kan finde skygge.
Mens tilværelsen er nem,
kan Athena slappe af og lade ungerne få et hvil.
Men Wewe bliver aldrig liggende ret længe.
Han er begejstret over, at Mimi er kommet,
og vil hellere vække sin nye ven, så de kan lege.
Mimi må hvile sig, når hun kan.
Hun skal blive stærk, så hun kan holde trit med sin familie.
Gåsemor vil gerne have sine gæslinger i sikkerhed i vandhullet.
Det er også deres første dag.
Og efter en udmattende nat har de ikke travlt.
Desuden kræver det, hun foreslår, ubegrænset tillid.
De har modstridende instinkter.
De vil gerne blive sammen, men de vil også gerne slutte sig til forældrene.
Der skal kun én overflyvning til at overbevise dem.
Chancen for at overleve er størst, når man holder sig tæt på mor og far.
I enhver familie er der en, der kommer sidst og for sent.
Lad os kalde ham Stephen.
Forældrene sætter deres lid til, at ungerne følger med,
så de ved ikke, at Stephen er sakket bagud.
Af og til kan man godt være både bagud og heldig.
Athenas viden om kongeriget
er givet videre fra mor til datter gennem århundreder.
Hendes stødtænder er længere end hos nogen anden matriark.
Hakket kommer af års plukken græs og ranker.
De ranker, hun bedst kan lide, blomstrer kun nogle få dage om året,
og hun ved lige, hvor hun kan finde dem.
Udsigten til et festmåltid gør, at familien ikke lægger mærke til,
hvad der sker i jordhøjde,
så det er op til naboerne at komme af vejen.
Kamæleonen regner med, at kamuflage beskytter hende.
Men til tider kan det at sidde stille og gå i et med omgivelserne
være en dårlig beslutning.
Hun er formentlig så panikslagen,
som en kamæleon kan blive.
For Athenas familie
kommer tilværelsen derhjemme i den frodige årstid ind i en blid rytme.
Hun lader dem spise, til det bliver varmt,
og fører dem så til vandet, så de kan drikke.
Det er kun gået fire dage siden, det var uvejr,
men skumfrøernes reder er blevet bagt i solen.
Og de er klar.
De næste uger vil vandhullet være hjemsted for de bittesmå haletudser.
Når de udklækkes, er der ingen i Athenas familie, der opdager det,
men det går ikke ubemærket hen
hos de killifisk og terrapiner, der lever nede under dem.
Kun den største terrapin kan nå dem.
Hans præmie er en marengs med blødt haletudsefyld.
Det er første gang, Mimi er ude i vand.
Så hun begynder i den lave ende,
og det kræver ingen overtalelse.
For Athenas familie er det som at være i Paradis.
Men kommer der ikke mere regn, forsvinder vandhullerne inden for få uger.
Athena ved, at hvis det sker, er de tvunget til at forlade kongeriget.
Så de må sørge for at få mest muligt ud af overfloden.
Princess lærer, hvad der kan spises, ved at efterligne sin mor.
Men de helt små lever stadig af mælk,
så Wewe har masser af tid til at træne sine fod- og snabelfærdigheder.
Men der vil gå måneder, før han kan gøre sådan her.
Athena ved godt, at den tørre årstid nærmer sig.
Den eneste måde at forberede sig på er ved at tage på i vægt.
Så nu er det bare om at proppe i sig.
Men hvor der kommer noget ind, skal der også noget ud.
For en møgbille er det en gave sendt fra himlen.
Budskabet har spredt sig vidt omkring.
Og med andre på vej
er der ikke tid til en afslappet frokost.
Han må se at få kuglen rullet sammen og trillet væk hurtigst muligt,
for det myldrer med banditter.
Sejrherren skal nu finde jord, der er blød nok til, han kan begrave sin kugle,
så han kan spise i fred.
Ud over at fodre møgbiller
leverer Athenas familie også gratis havearbejde i kongeriget.
De fleste af de frø, de æder, passerer ufordøjet igennem dem
og bliver sået i nydelige kompostkugler overalt, hvor de færdes.
Skildpadden venter på nogen.
Og med det, han har i tankerne, må han hellere se at få spist. Mens han kan.
Uden tegn på regn bliver det varmere, og lunterne er ved at blive kortere.
Der er elefanter på vej, og ungerne er ganske små,
så gæssene må holde sig på sikker afstand.
Men med så lav en vandstand og så varm en flok
bliver det svært.
Gæssene ved bedre end at reagere på en bølle.
Så for ikke at tabe ansigt vælger hun at lade det gå ud over en due.
Igen har Stephen været sen i optrækket
og er kommet bagud.
Denne gang er han blevet væk fra de andre.
For skildpadden lysner det.
En hun er på vej ned for at drikke.
Han kan uden besvær krydse hendes vej,
men for at imponere hende må han vise, at han er lige så udholdende som hende.
Det betyder, han må ud at gå en tur.
En lang tur.
Stephen har aldrig før set den slags skabninger.
Men han må lære, hvordan man begår sig,
hvis han vil genforenes med sin familie.
Fra at være den, der kommer sidst,
er Stephen nu faret vild og er heldig.
Nogle af Athenas naboer kommer kun forbi, når græsset er lige begyndt at tørre,
og der er masser af mad.
Biæderne bliver kun hos Athenas familie i nogle få dage,
mens kongerigets græshopper er allermest saftige.
Fuglene er afhængige af, at familien jager dem op.
Biædernes venskab holder kun så længe, som der er græshopper.
Så snart de er væk, flyver fuglene videre.
Stephen er lige så begejstret for græshopper som alle andre.
Det kniber måske med evnerne, men ambitionerne fejler ikke noget.
Nede i jordhøjde er møgbillen stadig på en mission.
Det ser måske ud, som om han skubber kuglen fremad,
men i virkeligheden har han hovedet nedad og dribler den baglæns.
Han kan ikke se, hvor han bevæger sig hen, men det generer ham ikke.
Hans handling er helt ude af proportion i forhold til hans størrelse.
Nu, hvor han har kuglen, vil han meget nødig slippe den...
...uanset modstandernes størrelse.
Athenas hold har ikke scoret,
men de har sparket kuglen ud af banen,
så gødningsbillen igen kan komme i besiddelse af den.
Athenas familie møder sjældent deres naboer.
Når terrapinerne hører dem komme, skynder de sig væk.
Men det er flere uger siden uvejret,
og vandet er nu så lavt, at der ikke er nogen steder at gemme sig.
En killifisk er pludselig strandet højt til vejrs.
Vandhullet har været hele hans verden.
Men når der er så lidt vand tilbage, er hans tid ved at rinde ud.
Nu, hvor poolpartyet bliver vildt,
risikerer de alle at blive mast.
Så de, der kan komme væk, skynder sig af sted.
Men det tiltrækker bare opmærksomhed.
Elefanter er meget kropsligt følsomme.
De bruger de følsomme snabler og fødder til at undersøge alt, hvad der er nyt.
Der er intet ondt i det, det er bare nysgerrighed.
I elefanternes verden forekommer aggression sjældent.
Selv ikke mellem hanner,
når de slutter sig til Athenas familie ved det sted, hvor de finder mineraler.
I stedet hilser de på hinanden,
anerkender stille hinandens status...
...og deler med hinanden.
Indsamling af den saltholdige jord kræver øvelse.
Det handler om snabel- og fodkoordination og at få styr på vejrtrækningen.
For Wewe er det en udfordring.
Trækker han vejret for kraftigt, kommer støvet lige op i næsen på ham.
Han arbejder på, hvordan man forhindrer et nys i at slippe ud.
Det er så distraherende, at han et øjeblik mister sin ven af syne.
Mimi er tilsyneladende altid sulten,
men hun dier ikke særligt længe.
Det er det eneste tidspunkt, hvor storesøster Milly blander sig
og prøver at holde Wewe væk.
Mala producerer nemlig ikke meget mælk,
og Mimi har brug for hver en mundfuld, hun kan få.
Når dagen er omme, er alle trætte.
Gåsemor har ingen anelse om, at Stephen stadig er væk.
Rundt omkring i kongeriget er de fleste vandhuller næsten udtørret,
og Athena begynder at blive rastløs.
Hun ved, at de bliver nødt til at drage af sted,
men er bekymret for, at Mimi måske ikke er stærk nok til at klare turen.
Det er, som om hun havner i situationer,
som andre små unger ville klare uden besvær.
For hendes venner er det svært at se, om hun er i vanskeligheder
eller bare meget træt.
Men da Athena brummer: "Så er det videre",
må alle parere ordrer.
Og for en lille elefantunge er der ikke noget værre,
end udsigten til ikke at kunne følge med.
Det er ikke kun Athena, der mærker, at forandringernes tid nærmer sig.
Oksefrøens familie har fået ben nærmest fra den ene dag til den anden.
De forlader nu vandet for at begynde et liv på land.
Heldigvis for dem er deres knogler stadig meget bløde.
Men der er ingen grund til at løbe nogen risiko med tre tons elefant.
Athena er ikke draget mod tilflugtsstedet, de bruger i den tørre tid,
fordi Mimi stadig kæmper.
Hun har brug for opmuntring fra sin mor.
Nu, hvor den tørre tid sætter ind, er der ingen vej tilbage.
Men en sjælden gang sker det, at naturen er gavmild
og giver det, hun tog, tilbage.
Forhåbentlig har Stephens nat alene vist ham,
hvor meget han har brug for sin familie.
De sidste frøunger er nu klar til at komme i land.
Men de, der kom først frem, er større.
Og de venter.
De oksefrøer, der får den bedste start i livet,
er dem, der har en stor mund og små familiemedlemmer.
I kongeriget begynder flere uger uden regn at kunne mærkes.
Men var Athena nogensinde i tvivl om, hvad der var på vej,
forsvinder den, da de store flokke kommer.
Som områderne omkring dem tørrer ud, tvinges blodnæbs-vævere til at migrere.
Deres svirrende ankomst kan være overvældende
Og på én dag drikker de lige så meget, som Athenas familie drikker på en uge.
Da de drager videre, har de tømt vandhullet helt.
Athenas familie bruger mudderet som solcreme.
Og dét er altafgørende for killifiskene,
for de har lagt deres æg skjult i mudderet.
De har udviklet sig til bittesmå fisk, men er aldrig udklækket.
De kan overleve i ugevis uden for vandet.
Så når Athenas familie drager videre,
bærer de på en masse bittesmå passagerer.
På den måde bevæger killifiskeyngel sig mellem vandhuller
ved at ride på elefanter.
Athena ved, hun burde være taget af sted,
men der er omkring 160 kilometer til det nærmeste, permanente vandhul.
Og hun har udsat det i håb om, at Mimi ville blive stærkere.
Mala er nu så beskyttende, at ikke engang Wewe er velkommen mere.
Mimis storesøster, Milly, kan give hende omsorg,
men ikke den mælk, hun så desperat har brug for.
Kun tiden vil vise, om det var klogt af Athena at udsætte afgangen.
Nu har hun intet valg.
Kongeriget har intet vand,
og foran dem tørrer hullerne ud.
De skal af sted.
Mala og Milly arbejder nu sammen.
Hvor gerne Athena end ville,
kan hun ikke som matriark lade Mimis behov vejere tungere end hele familiens.
Mens Mala og Mimi går ned for at drikke,
tager Athena de andre med hen for at spise,
for hun skal forsøge at tilgodese alles behov.
Mimis desperate ønske om at få vand, betyder at Mala ikke har mere mælk.
Men det ved Mala ikke.
Hun ved, at en afkræftet unge nemt kan sidde fast i mudderet,
og instinktivt gør hun alt, hvad hun kan, for at holde Mimi væk.
Mimi er endnu ikke vænnet fra.
Så hvis hun ikke får noget mælk,
får hun ingen mad.
Der er tidspunkter, hvor en mor har brug for sin datters støtte.
Det er det, man har familien til.
Næste dag er det endnu varmere.
Og Athena er nu i endnu større knibe.
Hun vil nødig forlade Mimi,
men hun kan heller ikke sætte hele sin families liv på spil.
Athena ved, at de er nået til det sidste vandhul.
Og i dag tørrer det ud.
En terrapin ved det også og graver sig langt ned i mudderet, mens han kan.
Han vil hellere risikere at blive trådt på end at blive fanget i tørken.
Mala nægter at give op.
Men til sidst kan Mimis lille hjerte ikke mere.
For en mor er der intet, der er værre.
Hvor sørgeligt det end er, kan døden dog også være en udfrielse.
Men for Wewe er det et hårdt slag at miste sin ven.
Athena ved, at de ikke må blive yderligere forsinket.
Det vil tage tre dage at nå frem til deres tilflugtssted.
Og hun har ventet så længe,
at der ikke er nogen steder, de kan drikke undervejs.
Der er ikke tid til at standse og trøste Wewe.
Bag dem, hvor der før var et vandhul,
er der nu den bløde jord, som møgbillen har ledt efter.
Killifiskene er blot et minde nu.
Oksefrøen graver sig dybt ned og bliver der de næste måneder.
Det er to måneder siden, Stephen kom ud af ægget.
Og de unge gæs er nu fuldt udvokset.
De er også snart på vej mod tilflugtsstedet.
Og følger de samme veje som elefanterne.
Hver dag standser Athena kortvarigt, så de kan spise.
Nu er de mere venlige mod Wewe.
Selv Princess er blevet mere tolerant.
Milly har ikke noget mælk,
men når Wewe dier, trøster det dem begge to.
Athenas rute ud af kongeriget har hun har lært af sin mor,
gemt i hukommelsen og aldrig glemt.
De skal passere golde egne.
Men de vandrer ikke alene.
Alle er på vej mod tilflugtsstedet.
Tilflugtsstedet er et vandhul, der får sit vand nedefra.
Selv midt i den tørre årstid er der vand til alle.
Stephens familie vil sammen med elefanterne være flygtninge.
De venter her, til regnen kommer, så de alle sammen kan drage hjem.
Athena kommer her kun de år, hvor det er tørrest.
Det er det eneste tidspunkt, hvor hun møder andre med samme status.
Det her er Satao, kongen over dem alle.
En umådeligt stor elefant.
Han er en blid kæmpe,
som alle har respekt for.
Han har været ude i vildmarken hele året
og bruger denne lejlighed til at se, om nogle af hunnerne er i brunst.
Nusu er en ung hun fra Athenas familie.
Men hun skal snart nedkomme.
For første gang siden Mimi døde, har Wewe det sjovt.
Her kan han møde unger fra andre familier.
Når han er udmattet af at lege, står familien altid klar til at hjælpe.
Som den tørre tid skrider frem, kniber det med mad på tilflugtsstedet.
Så hver aften må Athenas familie vandre længere væk for at finde mad.
Efter hver tur ud skal de alle sammen tilbage til vandet.
Det er deres livline.
Men det binder dem til tilflugtsstedet,
og knuden bliver langsomt strammere.
De har ikke meget energi, for næsten alt er blevet spist.
Det, der engang var et tilflugtssted, er efterhånden blevet et fængsel.
Da regnen ikke kommer,
bliver det, der var den tørre årstid, til tørke.
Og det begynder hurtigt at få alvorlige konsekvenser.
Athena tør ikke forlade stedet,
for der er ikke andet vand inden for gåafstand.
I en tørke er det ikke manglen på vand, der slår ihjel, men manglen på mad.
Og for alle er det nu kun et spørgsmål om tid.
Athena har aldrig i sine 50 år oplevet så slem en tørke.
Beslutningen, hun nu skal træffe, har aldrig været mere afgørende.
Denne gang står hele hendes families liv på spil.
Hvis hun bliver, dør de af sult.
Men drager hun videre og timer det forkert,
dør de alle af tørst.
Uanset resultatet, er det ene og alene hendes ansvar.
De har så stor tillid til hende,
at når hun beslutter at drage tilbage til kongeriget, er der ingen, der tøver.
For hun er deres matriark.
Og de vil følge hende overalt.
I Athenas kongerige står det ikke bedre til.
Hvor vandhullet før var, er de nedgravede i live, men spærret inde.
Begravet, ude af stand til at bevæge sig.
Skal forbandelsen hæves for dem alle,
skal der komme regn.
I det ørkenagtige terræn
gør familien sit bedste for at beskytte Wewe mod solen.
Men hver gang de tager et skridt, skal han tage to.
Og det har sin pris.
Da Athena omsider standser,
er det ikke for at lede efter mad, men for at mindes en af deres egne.
En kort stund er tørken glemt,
mens de samles i forståelsen af, det som engang var.
Og hvad det vil sige at være en som dem.
Det sted, de er på vej hen, holdes stadig i tørkens jerngreb.
Da de kun er en enkelt dags vandring fra kongeriget,
er der kun én ting, der kan få Athena til at standse.
Efter at have været drægtig i næsten to år,
har Nusu født.
Ungen er en lille pige.
Hun aner intet om, hvad hun er født ind i.
Det vigtigste for hende er at finde sit første måltid.
Som altid er Wewe ivrig efter at blive ven med den lille ny.
Det kunne virke til at være det værste tidspunkt at blive født på.
Men Athena ved bedre.
I tusindvis af år har man ment, at hendes slags kunne tiltrække regn.
Sandheden er dog, at hun kunne fornemme regnen,
da den var mere end 160 kilometer væk.
Der er kun én ting der kan genskabe balancen i kongeriget.
Det er et år siden, de sidst har set vand strømme,
så det er en overraskelse.
I Afrika betyder det held at blive født, når regntiden begynder.
For regn er altid værd at fejre.
Igen vil elefantstierne kanalisere vand, der kan fylde vandhullerne.
Regnen får alle under jorden til at vågne op.
Ligesom alle smil efterlader et aftryk på et ansigt,
efterlader hver en rejse sit aftryk på dette kontinent.
De unge gæs er stadig en stærk forbundet gruppe.
Men det varer ikke længe, før de vil lede efter en mage, hver især.
Og som sædvanlig ankommer Stephen som den sidste.
Skildpadden har gjort kur støt og langsomt,
men omsider er han blevet accepteret.
Endnu en gang bliver vandhullet en livline for dem alle.
For Wewe er der intet så godt som at være hjemme igen.
Og intet er bedre end at have en ny ven at dele det med.
Kraftig tørke giver kraftige regnskyl.
Og kongerigets nye frodighed tiltrækker et antal af andre familier,
som ikke er set i årtier.
I nogle få dage danner de en superflok på over tusind individer.
Det største antal af deres slags på hele planeten.
Rejsen har bragt Wewe og Princess sammen
og har været det første skridt på vejen til at få den viden,
der skal hjælpe dem gennem tilværelsen.
Der vil komme tørke igen,
men Athenas familie vil aldrig glemme den formidable matriark,
der førte dem ud og bragte dem hjem igen.
Der er kun et lille antal af disse kæmper tilbage.
I dag er denne lille del af kontinentet stadig deres.
Det minder os om, hvordan det var dengang...
...da hele Afrika tilhørte dem.
TIL MINDE OM SATAO OG ATHENA
DRÆBT AF KRYBSKYTTER UNDER OPTAGELSERNE TIL DENNE FILM
HAN VAR VERDENS STØRSTE ELEFANT
SIDST SET, DA HUN FØRTE SIN FAMILIE VÆK FRA KONGERIGET
LÆS MERE OM ELEFANTER OG OM, HVORDAN DU KAN HJÆLPE DEM
TILEGNET MINDET OM VORES VEN OG MENTOR ALAN ROOT
Tekster af: Nadja la Cour