O, modra in nežna duša.
Se spomniš,
ko smo imeli vse?
Sanjaš o tem,
ko smo morali oditi?
Ko si nas odpeljala
in kako se je vse začelo.
PRIPOVEDUJE CHIWETEL EJIOFOR
SLONJA KRALJICA
Naša zgodba se začne ob napajališču, ki ga je napolnila nevihta.
Med velikimi čredami tukaj so zadnji sloni z orjaškimi okli na svetu.
Potomci plemenitega rodu, ki se je nekoč raztezal po vsej Afriki.
Kraljica vseh je Athena.
Je 50-letna glavarka, vodja svoje širše družine.
Kot večina nas ima sosede.
To je tudi njihova zgodba.
Njeno družino sestavljajo ženske sorodnice in njihovi mladiči.
Tako so si blizu, da bi bili mladiči lahko tudi bratje in sestre.
Athenina družina se zanaša na njene izkušnje in modrost,
saj sprejema odločitve, ki opredeljujejo njihovo preživetje.
Njena najmlajša hčerka, Princess, je stara leto dni.
In mirna kot njena mati.
Tu je še Wewe,
porednež črede.
Trudi se spoprijateljiti s Princess.
Vendar se trudi preveč, kar ga pogosto le spravi v težave.
Wewe bo ostal pri družini, dokler ne bo najstnik,
potem pa bo odšel in se pridružil čredi samcev.
Mimi je najnovejša v družini.
Skotila se je v nevihti.
Zanjo je prvi dan učenja, ki bo trajalo vse življenje.
Prihodnji dve leti bo povsem odvisna od materinega mleka.
Njena mati Mala skoti le vsakih pet let,
zato je vsak mladič dragocen.
Mala je tista, ki jo hrani,
toda na Mimi pazijo vsi,
saj pri vzgoji mladiča sodeluje vsa čreda.
To je Athenino kraljestvo.
Zdaj ima vse, kar potrebujejo.
Vsak dan pripelje družino h glavnemu napajališču,
kar je lahko za sosede nadležno.
A slone potrebujejo,
ker so napajališče naredili oni in skrbijo, da je odprto.
Toda volovski žabi se lahko zazdi, da gradnje kar ni konec.
Večina sosedov družine živi na višini slonjih nohtov.
Tako ali drugače so vsi odvisni od svojih velikanskih prijateljev.
Napajališče je dom vseh.
A takoj ko sonce vzide,
se začne krčiti.
Tekma za ustvarjanje družin se začne.
Volovska žaba se takoj loti dela
in paglavci bodo vsak čas tu.
Drsteči zobati krapovci pod njimi ne morejo vedeti,
kako ali kdaj jim bo Athenina družina pomagala.
Za zdaj vidijo le drug drugega.
Vsakič, ko samec objame samico, ta odloži jajčece
in ga zakoplje.
Ko se zmrači, Athena ve, da mora biti zlasti pazljiva.
Zato bo družina spala na nogah, da bolje zavaruje Weweja in Mimi.
A za nekatere sosede
se zabava šele začenja.
Če si samica grmovnice, en sam partner preprosto ni dovolj.
Na zabavo s peno jih povabi cel kup.
To je prvi dogodek te dobe ob Atheninem napajališču.
Jajčeca odloži v peno, ki so jo stepli samci,
in notri se bodo varno razvila.
Zgoraj je nilska gos že korak naprej.
Jajca je izvalila pred nekaj tedni.
Njena piščeta bodo poletela čez dva meseca.
Do takrat bo napajališče njihov dom.
Mimi je zelo mlada, zato se Athena noče oddaljiti od vode.
Vedno je previdna, dokler se novi mladič ne zredi in okrepi.
Wewe je prvič spoznal nekoga mlajšega
in trudi se, da bi bila prijatelja.
Nekateri začnejo graditi gnezda,
drugi pa jih končujejo.
Za grmovnicami je dolga noč
in postajajo utrujene.
Toda en veseljak ima vsaj taksi do doma.
Včasih gre grmovnica na vožnjo,
če ji je všeč ali ne.
Grmovnica se rada nastavlja soncu.
A mladičevo kožo lahko ožge,
zato Wewe Mimi pokaže, kje najdeš senco.
Ko je življenje lagodno,
se Athena lahko sprosti in pusti, da mladiči počivajo.
Toda Wewe nikoli ne leži dolgo.
Vesel je Mimijinega prihoda
in bi prijateljico raje zbudil za igro.
Mimi mora počivati.
Mora se okrepiti, da lahko dohaja družino.
Mati goska hoče piščeta spraviti na varno k napajališču.
Tudi zanje je to prvi dan.
In po utrudljivi noči se jim nikamor ne mudi.
Sploh pa to, kar želi od njih, zahteva veliko zaupanja.
Bega jih nagon po tem,
da bi ostali skupaj, in ta, da bi šli k staršema.
En sam prelet jih prepriča,
da imajo največ možnosti za preživetje v bližini mame in očeta.
V vsaki družini je eden, ki je zadnji in zamuja.
Za nas bo Stephen.
Starša pričakujeta, da ju zarod dohaja,
zato ne vesta, da je Stephen zaostal.
Včasih ima zamudnik tudi srečo.
Athenino znanje o kraljestvu
se že stoletja prenaša z matere na hčer.
Ima največje okle izmed vseh glavark.
Zareza je od dolgoletnega zajemanja trav in ovijalk.
Ovijalke, ki jih ima najraje, vsako leto cvetijo le nekaj dni.
In ve, kje jih najde.
Družini obet pojedine odvrne pozornost od tega,
kar se dogaja na višini nohtov,
zato se morajo sosedi umakniti sami.
Kameleonka se zanaša na svojo varovalno barvo.
A odločitev, ali naj miruje ali se prilagodi,
je včasih najhujša.
Najbrž je tako v paniki,
kot je kameleon sploh lahko.
Za Athenino družino
se domače življenje v zelenju zaziba v blag ritem.
Jedli bodo, dokler se ne segreje,
nato pa jih bo peljala pit.
Nevihta je bila pred štirimi dnevi,
toda gnezda grmovnic so se pekla na soncu.
Zdaj so nared.
Prihodnjih nekaj tednov bodo v napajališču doma drobni paglavci.
Ko se bodo izvalili, jih Athenina družina ne bo opazila,
a opazili jih bodo
drsteči zobati krapovci in terapini pod njimi.
Doseže jih le največji terapin.
Njegova nagrada je pena z mehkim nadevom iz paglavcev.
Mimi je prvič v vodi.
Zato začne v plitvini
in ne potrebuje spodbude.
Za Athenino družino je to raj.
A če ne bo spet deževalo, bodo napajališča v nekaj tednih izginila.
Če bo tako, Athena ve, da bodo morali kraljestvo zapustiti.
Zato morajo izkoristiti ta čas obilja.
Princess se s posnemanjem mame uči, kaj jesti.
Mladiči še vedno sesajo,
zato ima Wewe čas, da brusi svoje nožne in rilske veščine.
Toda tega še nekaj mesecev ne bo tako obvladal.
Athena se zaveda, da prihaja sušno obdobje.
Nanj se lahko pripravi le tako, da se zredi.
To pomeni basanje s hrano.
A kar gre noter, mora tudi ven.
Za govnača je to dar bogov.
Sporočilo potuje daleč naokrog.
Drugi že prihajajo,
zato ni časa za lagodno kosilo.
Mora narediti kroglico in jo čim hitreje odkotaliti,
kajti tod so tolovaji.
Zmagovalec mora najti dovolj mehka tla, da kroglico zakoplje
in se v miru nahrani.
Poleg hrane za govnače
Athenina družina zastonj priskrbi vrtnarske storitve.
Ne prebavijo večine zaužitih semen,
ki se posadijo v čedne kupčke komposta, kamorkoli gredo.
Želva nekoga čaka.
Za to, kar namerava, mora jesti zdaj, dokler še lahko.
Brez obetov dežja je vsak dan bolj vroč, zato se živci rahljajo.
Sloni prihajajo, in s tako mlado družino
se morajo gosi umakniti na varno.
Toda gladina se niža in čredi je vroče,
zato je to težko.
Na ustrahovanje se že ne bodo odzvale.
Storilka si čast opere tako, da se spravi na golobico.
Stephen spet zamuja.
Zato je zaostal.
Tokrat se je izgubil.
Želvi se obetajo boljši časi.
Samica je prišla pit.
Zlahka jo prestreže.
A da bi jo prevzel, mora dokazati, da ji je v vztrajnosti kos.
To pomeni sprehod.
Dolg sprehod.
Stephen še ni videl takih bitij.
Moral se bo znajti,
če se hoče še kdaj sniti z družino.
Bil je zadnji in pozen,
zdaj pa je Stephen izgubljen, a ima srečo.
Nekateri Athenini sosedi pridejo šele, ko se trava začne sušiti
in je tu hrana.
Čebelarji se družini pridružijo le za nekaj dni,
ko so kobilice v kraljestvu najbolj sočne.
Zanašajo se na družino, da jih izvabi.
Prijateljstvo s čebelarji traja le, dokler so kobilice.
Takoj ko končajo, ptice odletijo.
Tudi Stephen je navdušen nad kobilicami.
Manjka mu sposobnosti, ne pa tudi želje.
Spodaj na višini nohtov je govnač še vedno na svoji poti.
Videti je, kot da kroglico potiska naprej,
a jo pravzaprav obrnjen na glavo potiska nazaj.
Ne vidi, kam gre, a ga to ne moti.
Odločen je popolnoma nesorazmerno s svojo velikostjo.
Zdaj ko ima kroglico, je noče spustiti,
ne glede na velikost nasprotnika.
Athenino moštvo ni dalo gola,
a kroglico so brcnili v avt,
zato jo spet lahko dobi govnač.
Athenina družina nekatere sosede sreča le redko.
Kadar jih terapini zaslišijo, se poskrijejo.
A od nevihte je že dolgo
in voda je zdaj tako nizka, da se ni kje skriti.
Tudi zobati krapovec se znajde na suhem.
Napajališče je bilo ves njegov svet.
Vode je tako malo, da ima le še malo časa.
Zabava ob bazenu postaja bučna
in vse lahko pomečka.
Zato tisti, ki lahko, zbežijo.
To zgolj privabi pozornost.
Sloni živijo v tipanju.
Z občutljivimi rilci in stopali raziskujejo vse, kar je novo.
Tu ni nobene zlobe, le radovednost.
V slonji družbi je napadalnost redka.
Celo med samci,
ko se pridružijo družini pri solnici kraljestva.
Namesto tega se pozdravijo,
v tihem priznanju položaja,
čemur sledi delitev.
Izkopavanje slane prsti zahteva vajo.
Gre za usklajenost stopal in rilca ter obvladovanje dihanja.
Za Weweja je to izziv.
Če preveč sope, mu gre žgečkljivi prah naravnost v nos.
Vendar se trudi preprečiti, da bi kihal.
To ga tako zamoti, da za hip pozabi na prijateljico.
Mimi se zdi vedno lačna,
a nikoli ne sesa dolgo.
Tokrat se vmeša njena starejša sestra Milly
in Weweja odriva proč.
Mala namreč nima veliko mleka
in Mimi potrebuje vsako kapljico.
Ob koncu vsakega dne so vsi utrujeni.
Mati goska ne ve, da Stephen še vedno manjka.
Večina napajališč po kraljestvu se je že posušila
in Athena postaja nemirna.
Zdaj ve, da bodo morali oditi,
vendar jo skrbi, da Mimi ne bo dovolj močna za pot.
Zdi se, da se ji zatika pri rečeh,
ki jih večina mladičev zlahka obvlada.
Njeni prijatelji težko vedo, ali je v težavah
ali pa le zelo utrujena.
A ko Athena zarobanti: "Gremo,"
morajo vsi ubogati.
Za slonjega mladiča ni hujšega kot to,
da lahko zaostane.
Athena ni edina, ki čuti, da se bliža čas sprememb.
Potomcem volovske žabe so skoraj čez noč zrasle noge
in zdaj hočejo zapustiti vodo, da bi zaživeli na kopnem.
K sreči imajo še zelo mehke kosti.
Toda s tritonskimi sloni raje nočejo skušati sreče.
Athena se še ni odpravila v zavetišče med sušo,
ker ima Mimi težave.
Potrebuje mamino spodbudo.
Sušno obdobje je nastopilo, zato ni poti nazaj.
A narava se včasih tudi nasmehne
in vrne, kar je vzela.
Upajmo, da je Stephen v samotni noči
spoznal, kako zelo potrebuje družino.
Še zadnje žabice lahko pridejo na obalo.
Toda tiste, ki so bile prve, so večje.
In čakajo.
Najboljša popotnica za volovsko žabo
so velika usta in majhne sorodnice.
Tedni brez dežja so v kraljestvu vzeli svoj davek.
A če je Athena dvomila o tem, kaj bo,
ji prihod velike jate prinese potrditev.
Ko se zemlja posuši, se morajo rdečekljuni tkalci seliti.
Viharni prihod je lahko prav silovit.
In v enem dnevu popijejo toliko kot Athenina družina v tednu.
Preden bodo odšli, bodo spili vso vodo.
Družina se z blatom zaščiti pred soncem.
Za krapovce je to bistveno,
saj so v blatu odložili jajčeca.
Ta so se razvila v ribice, ki se niso izlegle.
Zunaj vode preživijo več tednov.
Ko bo Athenina družina odšla,
bo s sabo vzela drobne sopotnike.
Tako se potomci krapovcev gibljejo med napajališči,
ko potujejo s sloni.
Athena ve, da bi morali že oditi,
toda najbližja stalna voda je skoraj 160 km proč.
S potjo je odlašala v upanju, da se bo Mimi okrepila.
Mala je zdaj tako zaščitniška, da tudi Wewe ni več zaželen.
Mimijina sestra Milly jo lahko tolaži,
a ji ne more dati mleka, ki ga tako potrebuje.
Čas bo pokazal, ali je bilo Athenino odlašanje pravilno.
Zdaj nima več izbire.
V kraljestvu ni več vode
in mlake pred njimi se sušijo.
Morajo se odpraviti v zatočišče.
Mala in Milly zdaj sodelujeta.
Naj si Athena še tako želi,
kot glavarka Mimi ne more dati prednosti pred vso družino.
Ko bosta šli Mala in Mimi pit,
bo Athena druge peljala jest,
saj se trudi za ravnovesje potreb vseh.
Mimi obupano hoče piti, kar pomeni, da Mala nima več mleka.
Mala tega ne ve.
Ve, da šibek mladič zlahka obtiči v blatu,
in nagonsko dela vse, da bi Mimi odvrnila od tega.
Mimi še ni nehala sesati.
Če torej ne dobiva mleka,
ne dobiva hrane.
Včasih mati potrebuje hčerino podporo.
Za to so družine.
Naslednji dan je bolj vroče
in Athenina stiska še hujša.
Mimi noče pustiti tu,
a tudi ne more ogroziti vse družine.
Athena ve, da so prišli k zadnji mlaki.
In danes se bo posušila.
To čuti tudi terapin, zato se bo zakopal v blato, dokler se lahko.
Raje tvega, da ga bodo pohodili, kot da ga ujame suša.
Mala se nikoli ne bo vdala.
Toda na koncu Mimijino drobno srce ne zmore več.
Za mater ni hujšega.
Včasih je smrt kljub žalosti odrešitev.
Weweju je ob izgubi prijateljice še zlasti težko.
Athena ve, da ne more več odlašati.
Trajalo bo tri dni, da pridejo v zatočišče.
In čakala je tako dolgo,
da nikjer na poti ne bodo mogli piti.
Ni časa, da se ustavijo in tolažijo Weweja.
Za njimi, kjer je bilo napajališče,
je zdaj mehka prst, ki jo je iskal govnač.
Zobati krapovci so le še spomin.
Volovska žaba se bo zakopala pod zemljo in tam prebila prihodnje mesece.
Stephen se je izvalil pred dvema mesecema.
Mlade gosi so zdaj odrasle.
Tudi te bodo odletele v zatočišče.
Sledile bodo poti slonov.
Athena se vsak dan za kratek čas ustavi, da se nahranijo.
Do Weweja so prijaznejši.
Še Princess je strpnejša.
Milly nima več mleka,
toda Wewejevo sesanje tolaži oba.
Athenina pot iz kraljestva je umski zemljevid slonjih poti,
ki se ga je naučila od matere in ga nikoli pozabila.
Prečkati morajo pustinje.
Vendar ne hodijo sami.
Vsi gredo v zatočišče.
Zatočišče je napajališče, ki se napaja iz podzemlja.
Celo na vrhuncu sušnega obdobja je vode za vse.
Sloni in Stephenova družina bodo tu begunci.
Čakali bodo na deževje, da gredo lahko domov.
Athena pride sem le v najbolj sušnih letih.
To je edina priložnost, da kot vladarica sreča sebi enakega.
To je Satao, kralj vseh.
Slon z velikimi okli mitičnih razsežnosti.
Blag velikan,
ki se mu uklanjajo vsi.
Vse leto je bil v divjini
in tu bo videl, ali je katera izmed samic godna.
Nusu je mlada samica iz Athenine družine.
A je visoko breja.
Prvič, odkar je Mimi poginila, se Wewe zabava.
Tu lahko spozna mladiče iz drugih družin.
Ko se izčrpa od igranja, mu vedno pomaga kdo iz družine.
Med potekom sušnega obdobja je v zatočišču čedalje manj hrane.
Zato mora Athenina družina vsak večer po hrano dlje.
Po vsaki poti se morajo vsi vrniti k vodi.
Brez te ne morejo.
Toda veže jih na zatočišče
in zanka se počasi zateguje.
Energije imajo malo, saj so pojedli že skoraj vse.
Kar je bilo na začetku zatočišče, je sčasoma postalo zapor.
Če deževja kar ni,
se sušno obdobje spremeni v sušo.
Posledice in žrtve se začnejo množiti.
Athena si ne upa oditi.
Na razdalji, ki jo lahko prehodijo, ni druge vode.
V taki suši ne ubija žeja, ampak lakota.
Za vse je to le še vprašanje časa.
Athena v svojih 50 letih še ni izkusila take suše.
Še nikoli ji ni bilo treba sprejeti tako ključne odločitve.
Tokrat gre za življenje vse družine.
Če bo ostala, bodo stradali.
A če bo odšla ob napačnem času,
bodo poginili od žeje.
Ne glede na izid je odgovornost le njena.
Tako ji zaupajo,
da nihče ne okleva, ko se odloči za vrnitev v kraljestvo.
Kajti ona je njihova glavarka.
Sledili bi ji kamorkoli.
V kraljestvu ni nič bolje.
Kjer je bilo napajališče, so tisti, ki so se vkopali, živi, a zakopani.
Ujeti v stanju omrtvičenosti.
Uroka jih lahko reši
le deževje.
Zunaj v pustinji
se družina trudi varovati Weweja pred soncem.
Toda na vsak njihov korak mora narediti dva.
In to jemlje svoj davek.
Ko se Athena končno ustavi,
se ne zaradi hrane, ampak v spomin na enega svojih.
Za nekaj trenutkov pozabijo na sušo,
ko se združijo v razumevanju tega, kar je bilo.
In kaj pomeni biti eden izmed njih.
Kraj, kamor so namenjeni, je še v primežu suše.
Kraljestvo je le še dan hoda proč,
zato Atheno lahko ustavi le nekaj.
Potem ko je mladiča nosila skoraj dve leti,
je Nusu skotila.
Dobila je samičko.
Ta ne ve, v kaj se je rodila.
Zanjo je najpomembnejši njen prvi obrok.
Wewe se hoče kot vedno spoprijateljiti.
To se zdi najslabši čas za rojstvo.
Toda Athena ve, da ni tako.
Tisočletja so mislili, da njena vrsta zna priklicati dež.
Resnica je, da je dež začutila,
ko je bil še več kot 150 km proč.
Kraljestvo se lahko uravnoteži le nekako.
Tekočo vodo so videli pred letom dni
in nad tem so osupli.
V Afriki je dobro znamenje, če se rodiš ob začetku deževja.
Dež je vedno razlog za slavje.
Slonje poti bodo vodo spet usmerjale v napajališča.
Pod zemljo dež pomeni budnico.
Kot vsak nasmeh na obrazu pusti vtis,
tudi vsaka pot pusti odtis na tej celini.
Gosi so še vedno tesno povezane.
Toda kmalu si bodo začele iskati svoj par.
Stephen je kot vedno spet zadnji.
Želvino dvorjenje je bilo počasno in umirjeno,
a samica ga je le sprejela.
Napajališče bo spet vsem dajalo življenje.
Za Weweja ga ni čez dom.
In uživa v tem, da ga deli z novo prijateljico.
Velike suše prinesejo veliko deževja.
Naval nove rasti v kraljestvu privabi druge družine,
kot jih ni že desetletja.
Za nekaj dni tvorijo tisočglavo super-čredo.
Največji shod svoje vrste na planetu.
Na poti sta se Wewe in Princess zbližala.
To je bil prvi korak v pridobivanju znanja,
ki jima bo pomagal v življenju.
Suše bodo še,
toda Athenina družina nikoli ne bo pozabila izjemne glavarke,
ki jih je odpeljala proč in jih pripeljala domov.
Ostaja le še peščica teh slonov z velikimi okli.
Danes ta kotiček celine še vedno pripada njim.
Spominja nas na to, kako je bilo nekoč,
ko je bila vsa Afrika njihova.
V SPOMIN NA SATAOJA IN ATHENO
MED SNEMANJEM TEGA FILMA SO GA UBILI DIVJI LOVCI
BIL JE NAJVEČJI SLON Z VELIKIMI OKLI NA SVETU
NAZADNJE SO JO VIDELI, KO JE DRUŽINO VODILA IZ KRALJESTVA
ODKRIJTE VEČ O SLONIH IN KAKO JIM LAHKO POMAGATE
POSVEČENO SPOMINU NA NAŠEGA PRIJATELJA IN MENTORJA ALANA ROOTA
Prevedla: Rolanda Rebrek