Hjælp!
Hej Amy.
Jeg troede ikke, jeg ville nå at tale med dig, inden du tog på college.
-Nu er jeg her. Hvad er der? -Lamperne nedenunder var tændt igen.
Jeg ved, at du ikke synes om mørke, men elregningen bliver enorm.
Ja, undskyld. Jeg bryder mig virkelig ikke om mørke.
Jeg vil ikke være på tværs.
Kan du ikke stikke armen ind og slukke for lyset?
Jeg vil forsøge. Undskyld, jeg har altid været sådan.
Jeg starter på mit nye job i aften. Jeg skal nok betale for forbruget.
-Tak, Amy. Hav en god dag på college. -Tak i lige måde. Hej.
Professor.
-Abbey, den amerikanske elev, ikke? -Halvt irsk, halvt amerikansk.
-Jeg hedder Amy. -James. Vi bruger ikke titler her.
Du bad os vælge en kunstner eller forfatter at studere.
-Jeg vil vælge en fra Limerick. -Det er en god metode.
Der er mange kreative fra Limerick. Frank McCourt, forfatteren.
Richard Harris, Hollywood-skuespiller. Dem dem kender alle.
Hvis du vil lære byen at kende, så tal med folk. Lyt til deres historier.
Du opdager måske byens næste store forfatter.
-Nogen forslag til, hvor jeg begynder? -Nej, for så blev det jo mit projekt.
Det er en by med en interessant historie. Der er skabt stor kunst her.
Her er også sket frygtelige ting.
Men skriv nu ikke bare om en skulptur, du har set på et galleri.
-Giv mig noget anderledes. -Okay. Tak.
-Jeg kommer nok lidt senere i morgen. -Har I studerende svært ved at stå op?
-Man går vel ikke i byen om onsdagen? -Nej, jeg skal ikke ud.
-Jeg har fået et natarbejde. -Står du på den anden side af baren?
Ikke helt. Det er på Limerick Hotel.
Nå da.
Hvis du virkelig vil... Undskyld.
-Kom nu ikke alt for sent. -Tak.
-Hej, skat. -Hej, mor.
-Vi savner dig meget. -Jeg har kun været væk en måned.
-En måned i Irland. Vi savner dig. -Det ved jeg.
Jeg savner også jer.
-Er dine kusiner søde? -Ja, jeg synes godt om dem.
Man skal vænne sig til tingene. De har slang for alting, men jeg synes om dem.
Du ved, hvor svært jeg har haft det med din far accent.
-Er du begyndt på det nye arbejde? -Nej, jeg starter i aften klokken 10.
-Det er almindelige natopgaver. -Er det ikke meget sent?
Nej, jeg slutter klokken seks, og forelæsningen starter klokken et.
-Jeg er sej, ligesom dig. -Vi er meget stolte af dig.
Tak, mor. Jeg elsker dig.
Nye pige!
Hej, du... Nye pige.
-Hej, undskyld. Jeg hedder Amy. -Adam.
Lad mig vise dig rundt. Det her er gæstetelefonen.
Det her er telefonen ud af huset.
Den bruges sjældent, hvis da ikke en tosse vil booke midt om natten.
Vi skal bare tage telefonerne, og gå op med bestillinger til gæsterne.
-Okay. -Her er ikke ret mange. Det bliver nemt.
-Er du amerikaner? -Ja, det er jeg.
Jeg kan ikke skelne yanks fra canadicker.
Undskyld, det er, som når folk siger, at Irland er en del af UK.
-Er det ikke det? -Det afhænger af, hvem du taler med.
Smart. Hvad laver du her ud over at tvivle på vores uafhængighed?
Jeg studerer kunst.
-Har du arbejdet her længe? -Alt for længe.
Lige siden de åbnede igen. Så er der en opgave til dig.
Receptionen.
Ja, intet problem. Jeg kommer med dem om et par minutter. Tak.
Nu fik du koden til bomben. Hvad ville de?
Værelse 537 vil have ekstra håndklæder.
Det er nok en gammel gut. Lad mig se... 537.
Ja, en gammel gut. Jeg vidste det.
Det vil altid have nye håndklæder. Jeg vil ikke spørge hvorfor.
-Hvad venter du på? -Håndklæder...?
Nå ja. Her er dit nøglekort. Det åbner alle døre. Det er den dør.
Tag den her. Jeg ringer, hvis du sidder fast.
Okay.
Kors. Hvorfor skulle jeg hente dem?
Du skal tale ind i walkie-talkien. Jeg kan se dig i kameraet.
Hvorfor er du så nervøs? Skyldes det hotellet?
Jeg kan ikke lide at være alene her.
-Hvad mente du med hotellet? -Hotellets historie, mordene.
-Morsomt! -Det er sandt. Det er længe siden...
-Stop nu, Adam. -Det skete for længe siden.
Buh! Til næste gang.
Er vi venner?
En går op, en går ned. Langsomme og irriterende.
Nu burde du sige noget smart, som: Det er du også.
-Langsom og irriterende. -Det var ikke smart.
Hallo? Det er Amy fra receptionen. Jeg kommer med håndklæderne.
Sir?
Adam...? Gæsten lukker ikke op.
-Læg dem uden for døren. -Ja, men han mumler, men svarer ikke.
-Og? -Han har det måske ikke godt.
Han har det nok fint. Han ser tv eller taler i telefon.
Eller er uartig på badeværelset. Bare læg håndklæderne udenfor.
Okay.
Åh, godt. Her er håndklæderne.
-Det er din tur om lidt. -Hvor får du alle de nødder fra?
I minibarforrådet.
-Tager du dem bare? -Hvem tror du spiser dem fra minibaren?
Ingen vil punge ud for en pose nødder.
-Så du tager dem bare. -De køber dem... og jeg spiser dem.
Fandens!
-Godaften, hvordan kan jeg hjælpe Dem? -Et værelse i nat, tak.
Naturligvis. Udfyld den her.
Vil De undskylde mig et øjeblik?
Gå ind og hent noget i minibarforrådet.
Så siger han ikke til nogen, at her var meget rodet.
Tak.
Her er nøglekortet. Værelsesnummeret står der.
Vi opgraderede Dem til suiten gratis.
Her er et par gaver som undskyldning for forsinkelsen.
-Uden beregning, naturligvis. -Nej tak.
Trappen er herovre.
Langsom og irriterende, ikke?
Ja, langsom og irriterende.
-Bemærkede du noget underligt ved ham? -Nej.
Han checkede ind midt om natten uden at have booket.
Nej, ikke det. Han havde ingen bagage.
Læg låget på hurtigt!
Bær den ned. Receptionen.
Ja, det tror jeg. Jeg kigger i glemte ting og kommer op med en, okay?
Tak, sir.
Det var manden fra før. Han skal bruge en mobiloplader.
Jeg ser efter i glemte ting. Bær den ned til containerne. Det er ulækkert.
-Ja, men hvor skal jeg hen? -Til højre ved forrådet.
-Er der mørkt? -Nej, der er lamper.
-Kors! Hvad er der sket? -Der var en, der jagede mig.
-Er du okay? Gjorde han det der? -Nej, jeg faldt i det.
-Rørte han dig? -Nej, han jagede mig.
-Hvordan så han ud? -Han var bleg og havde skægstubbe.
Cedric... Det er ham den hjemløse igen.
Nej, han var uhyggelig, som om der var noget galt med ham.
Det er ikke første gang. Han leder i det affald, gæsterne har efterladt.
Jeg tager mig af det her. Find et ledigt værelse og vask dig.
Værelse 509 er tomt. Gå op og vask dig. Jeg laver te imens.
-Klarer du dig alene? -Absolut. Vi er snart ærkefjender.
Værsgo.
Okay, udskud!
For pokker da...!
Dit beskidte møgdyr.
Tre timer til.
Mordene på Limerick hotel.
Adam?
Hvis det ikke er dig, så skynd dig herop.
Hallo?
Hvis du ikke er gæst her, må jeg bede dig gå.
-For pokker! -Undskyld. Jeg troede, det var ham.
Stop nu, jeg sagde jo, at han aldrig kommer herind.
Herregud. Det må du undskylde.
-Hvor kom du fra? -Helt ærligt?
Jeg ledte efter advarselsskiltet mod vådt gulv.
-Jeg så vist et i forrådet. -Jeg må hellere hente det.
Vi tager en kop te. Lyder det godt?
-Fandt du ham? -Nej, men han er sikkert væk nu.
Han har været her, siden før jeg begyndte her. Han er harmløs.
Han finder bare mad og affald i containerne.
-Han ville ikke gøre dig noget. -Han jagede mig, Adam.
Ja, men... jeg ved det ikke.
Du har ikke oplevet Irland, før du har fået en kop te og sådan en.
Du har haft en besværlig første dag, men det er ikke altid sådan her.
Det er et let job.
Jeg tjekkede det... Mordene.
-Det skal du ikke gå op i. -Jeg troede, du drillede mig.
-Nu ved du det. -Hvordan kunne man åbne det igen?
Folk glemmer. Og turisterne kender ikke historien.
-Det er let, når det gælder penge. -Det er frygteligt.
-Den der elevator... -Ja.
Den var det eneste, de ikke udskiftede, da de byggede om.
Det var for dyrt.
De rensede og renoverede den, men de satte ikke en ny ind.
-Er der stadig rester fra mordene? -Alt med blod er blevet fjernet.
De udskiftede tæpperne og satte nyt tapet op.
De fik endda en præst til at velsigne huset.
-Hvorfor gjorde de det? -Irland.
I princippet skal man skrifte, før man skider.
Hvorfor velsigne det?
Vil du virkelig gerne vide det?
Okay...
Da de fjernede ligene, opdagede de mærkerne på huden.
Han havde skåret indvoldene ud i en form for ritual.
Kirken forsøgte at lægge på låg, men...
...noget familie til en af præsterne fandt ud af det...
-Og manden? Fandt man ham ikke? -Ingen ved, hvor han er.
Alle havde en teori. Som at rumvæsener åbnede en portal til helvede.
En anden mente, at han gemte sig her og døde i en mur.
Det hele er noget vås.
Jeg tror, at han dræbte den sidste i elevatoren... og så ingenting.
Helvedes porte åbnede sig ikke, og han steg ikke op i en højere sfære.
Han gik i panik, gjorde rent og gik ud ad døren.
Nu har han et lortejob og venter på at stige op.
Det føles ikke rigtigt at være her. Der er noget, der virker forkert.
Amy, du har nattevagten. Du er træt.
Det påvirker folk på forskellig måde. Det er et ret stort hotel.
Lamper går i stykker, døre knirker. Kom over det.
Mener du det? Jeg er blevet jaget og skræmt og...
...smurt ind i lort. Det havde sikkert ligget der siden din sidste vagt.
Og du lod mig lave alt arbejdet, mens du legede med nødder.
Og alligevel er jeg her. Jeg er vist kommet over det.
-Nej, det er jeg ikke. -Okay, jeg har ikke været rar.
Jeg holder op med at plage dig, og jeg tager de sure job.
-Jeg ville vise dig, hvad der sker. -Det er jeg klar over.
Helt ærligt, så var jeg blevet bange, hvis det her var min første dag.
Godt. Vi er venner.
Fint.
Hvordan spiser man den? Suger man eller bider man?
Det er op til dig. Om du vil suge det gode straks eller gemme det til sidst.
Nu skurer jeg gulvet. Jeg er optaget i to timer.
Endelig siger du noget fornuftigt.
Hallo? Amy, skat. Er du okay?
Det ved jeg ikke. Det har været en hård dag... nat.
Jeg ved, at det er hårdt. Det må være midt om natten der?
En hjemløs kom ind og jagtede mig, så jeg faldt og ødelagde arbejdstøjet.
Og min kollega forskrækker mig. Jeg vil bare hjem.
Lad ham ikke skræmme dig. Du er bedre end det.
Jeg tjekkede, hvad han sagde. Der var nogle grimme mord for ti år siden.
De lukkede stedet og genåbnede det for nogle år siden.
Jeg bebrejder dig ikke, at du er bange.
Det er ikke pengene værd.
Prøv at komme gennem natten, så kan du skifte til dagvagt i morgen.
Ja. Tak, mor.
-Jeg elsker dig. -Jeg elsker også dig.
Gør mig en tjeneste. Ring i morg...
Bare klar natten. Hold dig vågen. Vent til i morgen.
Du klarer det.
Receptionen.
Nej, sir, vi har ikke glemt det. Et øjeblik.
-Opladeren? -For helvede. Se efter i kassen.
Et øjeblik, sir. Jeg tror... Ja, vi har en. Jeg kommer med det samme.
-Nu skal jeg klare det. -Slap af. Jeg gør det.
Jeg falder bare i søvn her. Fortsæt med at gøre rent.
-Er det okay? Glem ikke walkie.talkien. -Nej, det kan du tro.
Hvis han er underlig, ringer jeg efter dig.
Hej! Adam sagde, at vi var alene i nat. Jeg er Amy fra receptionen.
Miss?
-Miss? -Undskyld. Værsgo.
Tak. Vent, den dur ikke. Den er ikke irsk.
-Der er tre ben, ikke to. -Jeg kan få den til at fungere.
Må jeg forsøge?
-Mobilen? -Tak. Tak for din ulejlighed.
Ingen problemer.
-En forstyrret dag. -Det samme her. Min første nat.
-Jeg skal lige vænne mig til det. -Ingen af os får vist nogen søvn.
Jeg glæder mig til at falde i søvn i sengen.
-Hvorfor er du vågen? -Min kone har forladt mig.
Jeg var nødt til at gå ud. Jeg er for oprørt til at sove.
Er du okay, Amy? Intet gramseri, håber jeg.
Jeg har det fint, Adam.
-Undskyld. Han er en idiot. -Jeg er med. Tak for opladeren.
Hvis du mangler noget, må du endelig ringe.
-Adam, lyset er gået heroppe. -Jeg er her, til du når elevatoren.
Stuepigen må have slukket på vej ned.
-En gæst? -Nej, jeg mødte en stuepige.
-De arbejder ikke om natten. -Jeg så hende helt sikkert.
Jeg tjekker lige skemaet.
Hjælp. Hun bløder.
Du må hjælpe os.
Hun er døende. Hent håndklæderne.
Hold det mod halsen... sådan her.
-Amy? Hallo? -En ambulance! En kvinde forbløder.
-Hvad fanden sker der? -Tilkald en ambulance nu!
-Hvad sker der? -Hjælp, hun bløder.
-Hvad er der i vejen med dig? -Svar nu, Amy.
Kom nu!
Amy? Hallo? Hører du mig?
Amy! Sig nu noget!
Hører du mig, Amy? Amy!
Hvad sker der?
Der sker et eller andet. Her var en mand og kvinde, men nu er de væk.
Kvinden blødte, og stuepigen har stiksår på ryggen.
-Hvad snakker du om? -Jeg skal væk herfra. Skide elevator.
Adam, ring til politiet. Nogen har stukket kvinden med en kniv.
Tag trappen, Amy!
5. ETAGE
Hjælp! Kom nu...
Hjælp mig.
Hej, Adam. Undskyld, jeg faldt i søvn.
-Er du der, Adam? -Ja, Amy.
-Hvad er klokken? -Hvilken rolle spiller det?
Meget morsomt. Hvad er klokken?
Han kommer efter dig...
Det der er ikke sjovt. Stop!
Han er der næsten, Amy!
Det virker, som om du er i fare. Er det ham?
-Er det ham, jeg hører uden for døren? -Hold nu op, Adam!
Han vil myrde dig. Hvis du ikke allerede er død.
Hjælp mig, Amy. Det er ikke mig. Det er ham.
Hjælp mig!
-Hold dig væk fra mig! -Nej, nej, nej.
-Jeg har ikke gjort noget. -Hør nu her.
Jeg hedder Pete. Jeg er her for at hjælpe dig.
-Vi er fanget i hotellet. -Hvad foregår der?
Det, der skete her for ti år siden, var kun begyndelsen.
-Jeg var et af hans sidste ofre. -Det her er ikke virkeligt.
Jo, det kan jeg garantere. Jeg er fanget.
Jeg er i en cyklus, som får mig til at leve igen.
-Er jeg død? -Nej, du er ikke død. Ikke endnu.
Jeg er her for at hjælpe dig. Jeg kender til grusomhederne her.
-Den virker ikke her. Hvad hedder du? -Amy.
Hvem var de sidste, du talte med?
-Den gamle mand og kvinden. -De er som mig. Du kan ikke hjælpe dem.
-Der er en mand på værelse 530. -Okay, værelse 530.
-Vi henter ham. -Nej, lad os vente på politiet.
-Adam har ringet til dem. -Vi er ikke i den levende verden.
Vi er et sted midtimellem. Du skal komme med mig.
Jeg vil få dig ud herfra.
Bliv ved med at gå, uanset hvad du hører.
Hvad sagde jeg? Kom nu!
-Hvad fanden sker der? -Vi er fanget på hotellet.
-Hvem pokker er du? -Du skal høre på mig.
Jeg er en af de døde. Jeg vil hjælpe jer fra samme skæbne.
Hvad...? Du milde!
Vil du leve eller dø? Vi har ikke meget tid.
Okay. Godt så.
Det her foregår i en cyklus. I kan kun flygte via elevatoren.
Der blev det sidste offer dræbt.
Forsøger I at stoppe ham, begynder det hele igen forfra.
Det, der skete den nat, er ved at ske igen.
Det sidste offer vil banke på alle døre og trykke på elevatorknappen.
Kun hun kan få elevatoren til at komme. Sådan kan I flygte.
-Hvad med dig? -Jeg kan ikke flygte. Jeg har min rolle.
-Den er død. -Den virker ikke her.
Jeg har fået nok af jer. Jeg ville bare have et værelse for natten.
Men så kom I brasende. Jeg har fået nok af jer. Ud!
Adam?
Kan du høre mig, Adam?
Adam?
-Amy? Amy, er du der? -Ja, jeg er her.
-Hvad fanden foregår der? -Vi er fanget her, og nogen er efter os.
Troede du virkelig, at det ville gå? Du er fanget, din dumme kælling.
-Hvorfor gør du det her? -Det er ikke mig.
Det er ham, der var her for flere år siden.
Hvad vil du gøre? Om lidt begynder det rigtig sjove.
Hør her, din syge idiot.
-Ikke mere snak! -Nå, den hjemløse? Det forandrer alt.
Hvorfor gjorde du det? Vi kunne have ringet til en anden!
Han er ikke din ven.
-Fandens! -Hvad er det?
Det sidste offer. Du har forandret cyklussen.
Hvis vi går derud, er vi alle døde. Hun lokker ham hertil.
Vent her.
Hjælp mig!
I må hjælpe mig. Han har dræbt min kæreste...
Vær stille, ellers finder han os. Hvorfor husker hun det ikke som dig?
Hun er fanget i loopet. Det kan også ske for mig.
Du har ændret tidslinjen. Stemmen var ikke din ven, det var ham.
Han ved, at jeg hjælper dig. Det er derfor, hun dukkede op her.
Det er som at trække tiden bagud.
Jeg guider jer igennem det her. Følg mig og gør, som jeg siger.
Vi finder et værelse uden mord. Så bliver det sværere for ham.
Jeg går først, og I følger efter tre døre ned ad gangen.
-Jeg går ikke ud. Tving mig ikke. -Hvad hedder du?
Laurie, kom med mig. Jeg har hovednøglen, og vi kan holde os væk.
Følg med mig. Så går vi.
-Kom nu. -Den virker ikke.
-Jeg holder ham væk. -Vi kan ikke gå fra dig.
I kan ikke redde mig.
-Far. -Du skal ikke se, skat.
Jeg er bange.
Tilbage til starten.
Nej, far!
-Hvad gør vi nu? -Det ved jeg ikke.
Hvad med vinduerne?
Dem har vi allerede prøvet.
Hvis vi ikke kan komme, må vi sende en besked.
-Ændrer det ikke på tingene igen? -Det ved jeg ikke.
Jeg bad Adam ringe til politiet, men jeg ved jo ikke, om det var ham.
Jeg håber, det her virker.
Vi kan ikke blive her. Vi skal videre.
Hvor skal vi tage hen?
Stop. Lad mig tænke.
Pete sagde, at vi skal spille med til det sidste.
-Vente, til Laurie trykker på elevatoren -Det forstår jeg ikke.
Vi skal til værelset nærmest elevatoren. Så trykker du på knappen.
Og vi venter på værelset, til den kommer.
-Hvorfor skal det være mig? -Det skal det bare.
-Jeg gør det ikke. -Jeg ved, at det er uretfærdigt.
Jeg hjælper dig. Laurie, vil du ud eller ej?
Vi går alle sammen.
Der er noget galt. Vi skal væk.
Gem jer.
Nej! Amy, hjælp!
Nej, hjælp!
Nej, nej, nej.
Nej, nej, nej!
Hvorfor gør du det her?
Fordi jeg tager mit arbejde meget...
...alvorligt.
Adam?
Sprællevende.
Nå...
Det er dig... fra receptionen.
Kan du huske mig? Jeg må have gjort et stort indtryk.
Vi er her ikke for at genskabe mordene.
Vi skaber en ny historie. Noget, der overlever os alle.
Noget som mig.
Din syge idiot. Du lokkede os hertil. Du skabte det her.
Nej, nej, nej! Fatter I det ikke?
Det handler ikke om denne krop. Jeg er mere end det her.
Han er kun et redskab.
Sæt dig ned. Vær nu ikke dum.
Så går vi i gang.
Jeg vil ikke bønfalde dig, dit svin!
Det behøver du ikke.
Tag det roligt, damer. Ikke en dråbe går til spilde.
-Kom... -Du skal trykke på elevatoren.
Kom nu!
Jeg er ikke dum. Tager han dig, slipper jeg væk.
Jeg ændrer cyklussen. Beklager.
Rør dig ikke!
Hvad helvede, Amy?
Politi! Slip våbenet!
Hænderne op!
-Slip våbenet! Vi er bevæbnede. -Nej, det er ham, I skal...
Det er ham, ikke mig. Det er ham!
-Du skal væk herfra. -Jeg skal bare klare natten.
-Hjælp! -Holde mig vågen.
Han myrdede dem alle. Vente på morgenen.
Jeg må stoppe ham.
-Du kan ikke redde mig. -Jeg er fri nu.
Nej, vent.
Forsøger I at stoppe ham, begynder det hele forfra.
Så er vi tilbage, hvor vi begyndte. Jeg beklager, Amy.
Velkommen.
Tekster: Torben Christensen www.ordiovision.com