Olipa kerran hyvin erikoinen tohtori,
joka tunnettiin ainutlaatuisesta kyvystä:
hän osasi puhua eläimille.
Eläintohtori Dolittlen maine kiiri kauas.
Apua pyysi jopa Englannin kuningatar.
Kiitollisena hän lahjoitti tohtorille upean turvapaikan
kaikkia maailman olentoja varten.
Päivät hän omisti eläimille,
mutta sydämessä oli vain yksi nainen:
Lily, peloton tutkimusmatkailija.
He seikkailivat ympäri maailmaa
puolustuskyvyttömiä olentoja puolustaen.
Heistä tuli aivan lyömätön kaksikko,
josta pian kasvoi kokonainen perhe.
Lily vierellään
Dolittle tunsi olevansa täynnä elämää.
Kunnes Lily lähti seikkailulle.
Meri nielaisi Lilyn.
Murtunut tohtori lukitsi kartanon portit
ja eristäytyi maailmasta kokonaan.
Minä ja muut tohtorin pelastamat eläimet
jäimme miettimään,
voisiko kukaan pelastaa häntä.
Kunnes eräänä aamuna yllättävä olento
saapui Dolittlen elämään.
Hyvin erityinen poika.
Siihen aikaan eläimet nähtiin vain
omaisuutena, ruokana tai huvina.
Tämä poika ajatteli aivan toisin.
Katse eteenpäin, pikkuorava. No niin.
Juniori hätyyttää, sinä ammut. Onko selvä?
Selvä, isä.
Pyssy olalle.
- Onko pakko, eno? - Anna nyt mennä.
Sorsa!
Nuo tuolla. Ammu.
- Hyvä. Ammu. - En pysty.
Ammu jo!
Et voi ampua tahallasi ohi.
Katsokaa! Tällä kertaa hän osui.
Voi ei. Meidän pitää auttaa sitä.
Totta. Ei jätetä sitä kitumaan.
Hoida homma.
Todella erikoinen penska.
Seuraa Polya.
"Täällä asuvat tri John ja Lily Dolittle."
"Hoitoa kaikille eläimille..."
Seuraa Polya.
Salaovi!
Poly? Mihin menit?
Kiltti koira.
Iso, karvainen...
GORILLAN ITSEVARMUUSOPAS
Tämä ei tiedä hyvää.
Olen paikan ainoa ihminen. Menköön pois.
Kalahari-ansaan taisi jäädä poika.
Näyttäkää! Tai ei, viekää se pois!
Ei hätää, tohtori! Dab-Dab jeesaa!
Älä pelkää, John. Hän on vain poika.
- Tämä on mahdollisuus. - Painajainen!
Suo anteeksi.
Mitä siellä ylhäällä puuhatkaan.
Tulen kiireesti Buckinghamin palatsista.
Asuuko täällä John Dolittle?
- Kuka olet? - Sinulle olen lady Rose.
- Ja sinä olet...? - Stubbins.
Voitko auttaa minut alas?
Tämä on vastoin tohtorin sääntöjä.
Miksi ihmiset ovatkaan kielletty?
Ihmisiin kiintyy, ja silloin käy huonosti.
- Eikö vaan, tohtori? - Riittää jo.
Rutiini jatkuu. Meillä on pitkä päivä.
John, ryhdistäydy nyt.
Et voi karttaa ihmisiä aivan syyttä.
Entä jos apuasi tarvitaan?
Leikitään kuolleita.
Naurettavaa! Chee-Chee, avaisitko oven?
Sinulla on kädet.
Shakissa oli jo tarpeeksi paineita.
Chee-chee, aja heidät rohkeasti pois
ja muista mantrasi.
"Minä en ole pelkoni vanki"?
Et ole pelkosi vanki.
Oletko ollut täällä ennen?
Kuningatar kertoi tästä kummasta paikasta.
Olen valmis mihin tahansa.
Mainiota. Gorilla ovimiehenä.
Aivan niin kuin kuningatar sanoi.
Hetkinen. Minulla on loukkaantunut orava.
Miksi minä päästin sinut?
Huhuu?
Kappas vaan. Olet kuin tikku, neuvokasta.
Tee tilaa. Tämä piilopaikka on minun.
En ole täällä.
- Onko kaikki kunnossa? - On.
- Jatka pois. - Tohtori Dolittle?
Teidät on kutsuttu Buckinghamin palatsiin.
- Kuningattaren käskystä. - Jatka pois.
Kuningatar on vakavasti sairas.
Ymmärrättekö, mitä sanon?
Ymmärrätkö sinä minua?
Jatka. Pois. Jatka matkaa pois.
En välitä enää kenestäkään yhtään missään.
Linnut saattavat sinut ovelle.
Siivottu. Lounasta on tulossa tuota pikaa.
- Tuoksuupa hyvältä. - Kiitos vaan.
Jätä vähän meillekin, tohtori.
Anteeksi. Näköjään pelkään lapsiakin.
Älä murehdi. Syömään.
Tänään on ruokana lientä.
Ette ikinä usko, mitä verkkoon jäi.
Kuningatar pyysi teitä nimeltä.
Minähän sanoin, etten tee sitä enää.
- Tee mitä? - Hoida ihmisiä.
Tunkeilija!
- Ei mitään hätää. - Kyllä on.
Kotini on kaaoksessa.
- Onko tuo sinun? - Minä en omista ketään.
Yoshi tuli hakemaan apuani.
Hänellä on aina kylmä.
Orava loukkaantui. En tiedä, mitä tehdä.
- Kuinka se tapahtui? - Ammuin sitä.
Mitä? En kuullut.
Ammuin sitä, mutta vahingossa.
Tietenkin ammuit vahingossa.
Tyypillinen ihminen.
Se on heikkona. Ole kiltti, auta sitä.
Ota tuo. Ja tämä.
Minä... olen liian kaunis kuolemaan.
Kyllä. Hän selviää.
Dab-Dab, Jip. Desinfioikaa välineet.
Ette voi hoitaa oravaa,
kun kuningattaren henki on vaarassa.
Et taida tuntea minua. Älä pudota häntä.
Punainen hälytys! Hälytys, tyypit!
Tohtori on palannut.
- Sinnittele, kamu. - Pitkästä aikaa tätä.
Kaikki valmiiksi.
Älä huoli, olet hyvissä käsissä.
Kas näin. Eiköhän pelasteta orava.
- No niin. - Kun heräät, olet taas kunnossa.
Jos en herää, tulen kummittelemaan.
Steriloikaa skalpellit. Älkää nuolko.
Potilaan tila on vakaa.
Ne puhuvat hänelle, ja hän puhuu niille.
Niiden kielillä!
Vasemman sydänkammion kautta.
- Dab-Dab, pihdit, kiitos. - Ole hyvä.
Se on sellerinvarsi. Pihdit, Dab-Dab.
- Hups. Tässä. - Edelleen selleri.
- Pihdit? - Porkkana.
- Pihdit? - Toinen selleri.
- Selvä, pihdit. - Yhä selleri. Otan itse.
Minäkin haluan oppia tuon.
Chee-Chee, otsa.
- Pyyhi minunkin otsani. - Sori.
Muutan tänne tohtorin oppipojaksi.
Tämä on kuningattaren luonnonsuojelualue.
Jos kuningatar kuolee,
omistus siirtyy valtiolle
ja tämä paikka on mennyttä.
Lakkautetaan, vai?
- Kas noin. - Taito on tallella, tohtori.
Hyvä, Cheech. Juuri siitä.
Vahtikaapa Keviniä.
Hän saattaa herätä ärtyisänä.
Koston aika.
No niin, hemmottelu riittää.
Täytyy mennä ja auttaa kuningatarta.
On juttuja, joita en enää tee.
Hoida ihmisiä. Lähde kotoa.
- Peseydy. - Kuntoile.
Paljasta haavoittuvuutta tunnetasolla.
Mieti nyt, John. Ilman kuningatarta
kotimme siirtyy takaisin valtiolle.
Älä puhu pyrstöstäsi, Poly.
Sopimuksen kesto oli elinikäinen.
Viimeksi kun katsoin, olin hyvin elossa.
Kuningattaren elinikä, ei sinun.
No jopas! Ihan kuin hanhen selästä.
Oikolukua ei pitäisi teettää apinoilla.
Elliot ja Elsie, te saatte potkut!
Mikä pahempaa, meidät heitetään ulos.
- Kesken metsästyskautta! - Mitä?
Ei. Hengitä, Chee-Chee.
- Häädetäänkö meidät? - Ja metsästetään!
Rauhoittukaa!
Katso, mitä teit.
Minulla on suhteita eläintarhaan.
Pakatkaa laukut!
Sinä autat kuningatarta, tai me häivymme.
- Bluffaat. - Minä lasken kolmeen.
Minä lasken.
- Yksi... - Kolme!
Kaksi...
Hyvä on, suostun.
- Mahtavaa! - Nyt edustuskuntoon.
- Menen näin. Otan vain laukun. - Kimppuun!
- Anteeksi tohtori. - Älä rimpuile.
- Ota käpälät irti minusta! - Tämä ei satu.
- Siistitäänpä hänet! - Kehtaattekin.
- Ai, hei. - Arthur? Milloin sinne muutit?
En tiedä. Mikä vuosi nyt on?
- Tässä partaveitsi. - Taas selleri.
Öitä, tohtori.
Dolittle on kiertänyt koko maailman.
Pengotteko projektejani?
- Miten se voi? - Aivan aluksi:
Oravan nimi on Kevin, ja hän toipuu.
Ankaran parturoinnin jälkeen päätimme
tulla Buckinghamin palatsiin.
Sinä palaat siihen koloon, mistä ryömitkin.
Äläkä ammu ketään kotimatkalla.
Ehkä minun pitäisi jäädä tänne.
Huolehdimme sinusta. Mennään yhdessä.
- Ihan kuin ennen. - Älä unohda pihtejä.
- Se on purjo, Dab-Dab. - Niin varmaan.
Styx? Ei.
Missä olet? Ai. Tuletko mukaan?
Niin. Minullakin oli muita suunnitelmia.
Vauhtia, vauhtia!
Kyyti valmiiksi!
Tästä tulee hyvä päivä.
Tepastelen vain ja haaveilen ja...
Ai, ukko tulee tänne, ilman partaa
- ja päättäväisenä. - Älä pelkää, Plimpton.
Selvää pelottelua. Anteeksi tästä.
Ja tästä.
- Jaahas. - En ole käytettävissä.
Tohtorihan muutti elämäsi, veli.
En ole veljesi, senkin iglun matto.
- Au, kynnet! - Au, nokka!
Älkääs nyt, herrat.
Olet lihonut.
Miksi minulla ratsastat etkä hevosella?
Hymy nokkaan, Angry Bird. Nauti kyydistä.
Minä olen se kyyti.
Buckinghamin palatsi! Nyt on isoa touhua.
Vauhtia voi vähän hiljentää!
Seis!
Tervetuloa kotiin, arvon lady.
Vartijat!
Lady Rose.
Kunnioittakaa kuningattaren vieraita.
Tehkää tietä! Pois alta!
Plimpton! Ei! Jarrua!
- Ai "ei jarrua"? - Pysähdy!
Minä en näe! Voi tavaton!
Jaahas... Hatun syytä.
- Tohtori Müdfly. - Lordi Badgley.
Tulen suoraan ylähuoneelta.
Olemme hyvin huolissamme kuningattaresta.
Jatkan iilimatohoitoa
verenkierron stimuloimiseksi.
Elää tuskin enää viikkoakaan.
Tämä on tuttua kauraa tohtorille.
Kuningatar kipeänä? Eipä ole kauan.
Tohtori Dolittle on saapunut.
- Odottakaa minua! - Salamatkustaja.
- Väittää olevansa... - Tohtorin oppipoika.
Kaikki hyvin, Gareth.
Oppipoika saa hakea laukut ja pysyä vaiti.
- Mitä kummaa? - Ennenkuulumatonta!
Eläimiä kuningattaren kammarissa?
Ne tulee poistaa välittömästi...
Lady Rose, pahoittelen.
En tiennyt, että tämä oli teidän...
- John Dolittle? - Sinäkö, Blaine?
- Blair. - Mutaläpi.
Ei, vaan Müdfly.
- Umlautilla kuten saksassa. - Tietysti.
- Miksi hän tuli? - Kuningattaren kutsusta.
Töihin sitten. Nuuhkaisepa, Jip.
- Nuoliko se kuningatarta? - Pöyristyttävää!
Voi hau sentään. Mikä hätänä?
Jokin tuoksuu väärältä.
- Ja minä haistelen pyllyjä. - Innolla.
Haju muistuttaa kukkaa.
Ihan outo, uusi tuoksu.
Tarvitsemme lisäapua. Sopiiko kysyä?
Toki, autan oikein mielelläni...
Oletko nähnyt mitään outoa?
Minä en ole vasikka.
Opiskelimme Edinburghin yliopistossa.
Eräät sanoivat häntä tarkkaavaiseksi.
Leona...
Olkoon. Hän joi teetä ja kupsahti.
Anteeksi, Mini.
Taskuun. Dab-Dab, ohjaa ihmiset ulos.
Kloppi, tuo kasvitieteen opas ja teerasia.
Kaikki ulos! Eikö vaakunta kuulu?
Mitä haistat? Seljanmarjoja? Myrkkykatkoa?
Etkö?
Ei.
Niinkö?
Mitä löytyi?
Mahdollisesti vastaus kaikkeen...
Kuin koulussa.
"Kuunnelkaa. Kerron jotain kiinnostavaa."
Minua kiinnostaa.
Kuningattaren oireet aiheutti
harvinainen sumatralainen yökoisokukka.
Kuun 17. päivä koittaa auringonpimennys.
Jos hän ei saa vastalääkettä ennen sitä,
hän menehtyy.
Onko tuo Turner? Varmasti, upea maalaus.
Mikä on suunnitelma, Dolittle?
Suunnitelma? Sellaista kai tarvitaan.
Ainoa toivo on lääke, jota ei ole kokeiltu.
Puu kasvaa saarella, jota ei ole löydetty.
Kuulostaa naurettavalta, mutta silti
on lähdettävä vaaralliselle matkalle
etsimään eedenpuun hedelmää.
Mitä?
Eedenpuu, fantastista.
Dolittlet ja heidän Eedenpuusaarensa.
- Eikö riitä, että vaimosi... - Suu kiinni.
Anteeksi. Tarkoitin: hauska nähdä taas.
Me tästä lähdemme. Heipä hei.
Hedelmä muka parantaa kaikki taudit,
antaa ikielämän ja peruu kaljuuntumisen.
Kuningatar saa syödä vain sinun ruokiasi.
- Onko selvä? - Minä pidän siitä huolen.
Aika lähteä. Jip, vartioi kuningatarta.
Selvä, jään vahtikoiraksi.
Perääntykää. Tarkistan alueen.
Anteeksi?
Ihailen sinnikkyyttäsi.
Kuningatar luottaa teihin. Onnea matkaan.
Hop hop! Meillä on pitkä matka edessä.
Laiva ei purjehdi itsestään.
Vatsa sisään, Yoshi.
Ei viivytellä. Vaunu on täynnä.
Yksi mahtuu vielä. Ihan helposti.
- Voi ei. - Enää yksi etappi, Plimpton.
En kuule sinua, koska en ole täällä.
Tiemme taitavat nyt erota.
- Tulen mukaan. - Ethän. Se on vaarallista.
- Olen oppipoikasi. - Sinäkö? Ehei.
Oppipoika? Sittenhän et tarvitse strutsia.
Leikin mukana, että en nolaisi sinua.
Olihan minusta apuakin.
Eläimet pitävät minusta, enkä ole tiellä.
Minusta kuulun joukkoon.
Ethän pakota minua palaamaan kotiin.
Mikä riepu tuo nyt on? Tule!
- Olen huolissani pojasta. - Kyllä se siitä.
Me olemme metsästäjiä, Bethan!
Me metsästämme eläimiä ja poika pelastaa.
Kaneja, hiiriä ja hämähäkkejä.
Edes hämähäkit eivät pidä hämähäkeistä.
En tajua, miten siskosi kesti sitä.
Poly! Mitä sinä täällä teet?
Pidän huolta, että ehdit laivaan.
Ymmärränkö eläimiä? Niin kuin Dolittle?
Ehei! Minä puhun ihmistä.
Sujuvammin kuin yksikään papukaija.
Pakkaapa vaatetta mukaan.
Mutta Dolittle sanoi, että kuulun tänne.
Auta vähän, Tutu.
Minä en kuullut mitään sellaista.
Sinussa on jotain erityistä, Stubbins.
Samaa kuin kahdessa muussa ihmisessä.
Sinä kuulut meidän luoksemme, poika.
Anna minun murehtia Dolittlen sanomisista.
Oletko valmis elämäsi seikkailuun?
- Olen. - Tietenkin.
Poly, vauhtia! Meidän pitää ehtiä laivaan.
Ei hätää, muru. Meillä on suunnitelma.
Uusi suunnitelma!
Perään!
Miksi meitä jahdataan kuin rikollisia?
Meistä on haku päällä kolmessa metsässä!
Ja kuuluuhan pako-operaatioon takaa-ajo!
Tuo kutittaa! Minne nyt, Tutu?
Alas!
Pois tieltä!
Tänne!
Hyppää tuohon, muru!
Nähdään taas, toopet!
Me ehdimme! Me...
...myöhästyimme.
Mitäs nyt, pomo?
Paetaan, vaihdetaan nimiä.
- Heitetään poika jokeen. - Rauhoittukaa.
Entä tuo silta?
- Niin, silta. - Se oli seuraava ehdotukseni.
Ylös riippukeinusta, tohtori!
Merisairaus lähtee kyllä.
Inkivääri voi auttaa. Näytät pahalta.
Hiljaa! Kuka pani minut riippukeinuun?
Minähän olen aluksen kapteeni.
Nosta jo se purje!
Aika iso pala.
Katsokaa, onko tuo se poika?
Poika tuli ottamaan minut hengiltä!
- John, hidasta laivaa! - Ei, vaan kovempaa!
- Valitan, tohtori kielsi. - Virtaus on hyvä.
- Onnea silti. - Samat sanat.
No niin, Bets. Näytön paikka!
Iso reikä suoraan edessä!
Ehkä tämä on huono idea.
Anna mennä, Stubbins!
- Silta loppuu kesken. - Mutta rohkeus ei.
Lennä vapaana!
Eläköön vastarinta!
Onko tuo ihan säännösten mukainen?
Ei!
Hyppää vaan, murhamies!
En kestä katsoa!
Eikä!
Uudestaan! Uudestaan!
- Jes! Nättiä settiä! - Sinä teit sen.
Miksi hurraatte ampujalle?
Hän on kunnossa.
Kultaseni, pikku sananen.
Vihdoinkin tajusit, mitä minä...
Mikä idea! Poika oli päästä hengestään.
Kuules! Laiva on minun, ja minä määrään.
- Saat vielä katua... - Ai jos en tottele?
Ei! Älä sotke sanojani ja rutiiniani.
- Näytät kamalalta. - Sain lääkettä.
Lakritsijuuri tekee terää.
Istu alas, John.
Älä nolaa minua miehistön edessä.
Nolaat itse itsesi. Siistitään hieman.
Äkkiä sitten. Asemani ei saa kärsiä.
Laiva on vaarallinen paikka.
- Mitä? - Sattuu! Älkää kuunnelko!
Okei. Anteeksi.
Tiedän, että matka on vaikea sinulle.
Niin on minullekin.
Minä toin Lilyn luoksesi aikanani,
ja nyt sinä tarvitset kaltaistasi jälleen.
Jonkun ilman sulkia ja turkkia.
Hyvä on, mutta minulla on ehtoja.
- Poika saa ryhtyä töihin. - Hymy naamaan.
Miehistö! Meillä on uusi jäsen.
Kuten sanoin Polylle,
kaipaamme sittenkin apua, joten...
- Et tule katumaan. - Tervetuloa.
Voisit aloittaa siivoamalla nämä.
Nämä myös. Hups, ja nämä.
Ja tuon sekä nämä.
Varovasti lääkärin työkalujen kanssa.
Näköjään täällä määrää papukaija!
EI IHMISIÄ
Hän on haltioissaan, että olet mukana.
Hei, mustekala. Ethän ymmärrä puhettani?
Sehän olisi naurettavaa.
- Müdfly? - En puhunut mustekalalle!
Lähetän fregatin, Britannian,
Dolittlen perään.
Ette kai tue hänen harharetkeään?
Englannin viholliset odottavat
pienintäkin heikkouden merkkiä.
Ja valtaistuimella istuu lapsikuningatar.
Silkkaa hulluutta. Jään varmistamaan,
että valta siirtyy minulle.
Sinä purjehdit Britannialla
ja pidät huolta, ettei Dolittle palaa.
Hyvä. Toinen erä. Anna tulla, yksi kaksi.
Suora, suora, koukku.
Hyökkäys on paras puolustus.
En halua tapella sinua vastaan.
Emmehän me tappele. Tämä on terapiaa.
Alan jo ymmärtää vähän.
Älä murehdi, John.
Matkan vaiheet on merkitty päiväkirjaani.
Palaan, ennen kuin ehdit kaivata minua.
Onko kaikki hyvin?
Alan jo vähän ymmärtää eläinten puhetta.
Siltä näyttää, poika.
Millainen jääkarhu yrittää ruskettua?
Millainen lintu...? Odotas.
- Oletko edes lintu? - Totta kai.
- Osaatko lentää? - En.
- Osaatko uida? - En.
- Mitä sitten osaat? - Juosta!
Niin minäkin. Mitä lintujuttuja osaat?
Mitä karhujuttuja itse osaat?
Voitit tämän erän.
Pikkelsiä? Ai, sanoit "sotalaiva".
Syödään toiste. Ei kesken hyökkäyksen.
Vihollinen styyrpuurissa!
Elliot! Ja Elsie myös. Kone valmiiksi.
Tarvitsemme nopeutta! Lähettäkää kutsu!
Missä pelastusveneet? Laiva ei pelasta!
Stubbins, sinulle on nyt tärkeä tehtävä.
Älä liiku.
Antaudun, me antaudumme!
Hei, Blair, sinä leuaton ihme...
Hän sanoi jotain leuastani, eikö niin?
Leukanne on uljas, herra.
He tähtäävät! Tykit ampuvat pian!
Käännetään laiva!
Olen tulossa.
Minun pitää vaihtaa asua epämukavampaan.
Hei!
Olen pöpilässä.
Kun Humphrey on kiinni, vedä minut ylös.
Minä? En kestä sellaista vastuuta.
Olen sivusta kannustava gorilla.
Älä huoli, Cheech. Pian yllätät itsesikin.
Olet vahvempi kuin luuletkaan.
Muista: rohkeus ei ole pelon puutetta.
- Se on.. - Odota! Kypärä mykisti.
- Mitä rohkeus on? - Ei ole aikaa! Hommiin!
Katso. Hehän hylkäävät jo nyt laivansa.
Kylmää kyytiä. Näytän kuumat paikat!
Humphrey täällä. Valjaat kiinni.
- Minne matka? - Etelään.
Pystyn tähän.
Täyttä höyryä eteenpäin!
Hanaa, Humphrey!
Vetäytyvätkö he?
- Ryminällä vaan, valas! - Se toimii!
- Miten näin voi käydä? - He valjastivat...
Kysymys oli retorinen. Ampukaa!
Köysi karkasi!
Ei minusta ole tähän.
- Yoshi! - Sinnittele! Olen tulossa!
- Hyvin menee. - Selkä menee rikki.
Älä kitise, senkin venähtänyt flamingo!
Voi ei.
- Tuotin pettymyksen. - Katso tänne.
Olen kunnossa. Me kaikki olemme.
- Minä jäädyin. - Ei haittaa, jos pelottaa.
Sinäkö minut pelastit? Hienoa. Suurkiitos.
Hienosti toimittu.
- Joko tuntuu, että kuulut joukkoon? - Kyllä.
Pääsimme karkuun. Hyvää duunia.
Syö hiekkaa, Müdfly!
- Pakenivat. - Luulin, että haihtuivat ilmaan.
- Ei, pääsivät pakoon. - Näen itsekin!
Mutta eipä hätää.
Tämä on ihme! Olen valittu.
Muutan maailm...
"Valasvoimaa."
Dolittle kirjoitti siitä tutkielman,
jota kukaan ei ottanut vakavasti.
Tässä hän lurittelee lohikäärmeteorioita.
Naurettavaa.
Herra, Dolittle-pakkomielteenne...
Mikä pakkomielle? Itselläsi sellainen on.
Ikävä kyllä hän on arvokkaampi elävänä.
Vielä. Mutta onneksi
taidan tietää, minne hän suuntaa.
Kevinin loki, päivä 7: Olen omillani.
Vihollinen keplotteli itsensä suosioon.
Luvattua saarta ei näy, saati hedelmää,
mutta kestän vielä.
Ota ruori, Stubbins.
Minun täytyy tarkistaa suuntimamme.
Mehiläiset kehuivat sinua.
Alat jo hallita niiden kielen alkeita.
35 astetta paapuuriin.
Huomasin, että kun ne lentävät siksakkia,
ne sanovat...
...mikä tarkoittaa: "Häivy, poika."
Mutta kun Dab-Dab sanoo...
...se tarkoittaa: "Katsos tätä."
- "Katso minua." - Melkein.
- Ei hassummin. - Kun Chee-Chee sanoo...
Kun Chee-Chee sanoo...
...se tarkoittaa: "Missä minun vilttini?"
Mainiota.
Onko tuo Eedenpuusaaren kartta?
Eedenpuuta ei löydy kartoilta.
Saarta ei löydy meidän maailmastamme.
Siksi suuntaamme Monteverdeen.
Siellä syntyi reitin laskenut ihminen.
Lily merkitsi reitin päiväkirjaansa,
mutta hän haaksirikkoutui matkalla.
Maailman paras tutkimusmatkailija.
Päiväkirjat saatiin kuitenkin talteen.
Elliot! Elsie! Voisitteko...?
No, tajuat kai. Löytääksemme puun
meidän pitää varastaa se päiväkirja.
- Varastaa? - Niinkö sanoin?
Mitä kauheaa muka voi tapahtua?
Ei hätää. Tunnistan enteet.
Tuo ei ollut enne.
Varastamme kirjan! Pikkujuttu!
Koko Monteverde on pikkujuttu.
Käynti Monteverdessä olisi iso juttu.
Olihan ryöväreiden saari aikanaan
tohtorin, Lilyn ja minun koti.
Kunnes tohtori suututti
saaren pahamaineisen hallitsijan,
kuningas Rassoulin.
Ja tietenkin kuninkaan kallein aarre oli
tarvitsemamme päiväkirja.
Siispä Dolittle tarvitsi valeasun.
Sillä aikaa kun minä valvoin miehistöä,
Dolittle ja Stubbins livahtivat palatsiin.
Nyt lähtee henki!
Palatsissa odotti visusti teljetty ovi.
Mutta Dolittlellä oli yhä
kyseenalaisia suhteita saarella.
Avaustarjous on riittävä. Kuuntelen.
Don Carpenterino.
Minä edustan näitä ihmisiä.
He maksavat perheenne tiirikointikyvyistä.
Kehtaatkin, tyttäreni hääpäivänä...
Hetkinen. Tyttären? Ei kai Sheilan?
Minun Sheilani? Onko hänellä uusi?
Skorpioni nimeltä Dylan.
Harmi, nynny. Hän tykkää pahoista pojista.
Meidän piti viettää ehtooviikot yhdessä.
Unohda jo, James. Mitä se ihminen tarjoaa?
Kaksi nyt. Kaksi jälkeen.
Sovittu. Nähdään taas, nynny.
Tyypit! En minä ole nynny.
Mitä skorpionilla muka on mitä minulla ei?
- Paitsi valtava pistin. - Anna olla, James.
Uudet kalterit. Tämä sotkee suunnitelman.
- Minä mahdun välistä. - Liian vaarallista.
En voi päästää sinua yksin.
Voin mennä mukaan.
Sheila-ylläri voisi unohtua.
- Pystytkö siihen tuossa tilassa? - Tietty.
Autan penskaa ja lennän täysillä seinään.
- Vitsi vitsi, ei hätää. - Hyvä on.
James auttaa. Ota päiväkirja ja pakene.
Liiku ääneti, katso tiikerin silmään,
mene salaportaista
ja pysy valeasussa.
Vielä yksi pikku juttu:
Rassouli rakastaa kissoja.
Mutta ei se haittaa,
koska voimme vain lentää yli ja...
Mokasin. Et osaa lentää.
Varo kisua takanasi.
Voi luoja!
Komeat muuvit!
Mehän olemme hyvä tiimi.
Kaksi kunnon pahaa poikaa.
No niin, kumppani. Tiedät reitin.
Minä vahdin leijonia.
Ihan kuin ehta pahissudenkorento!
Menisikö Dylan näin lähelle?
Tai näin lähelle?
Entäs näin lähelle? Voihan...
Huono juttu. Tosi huono.
"Lily Dolittle"?
Homma hoidettu, avaa!
- No ei kai, poika mokasi. - Stubbins!
- Olen vanha asukas. - Älä liiku.
Älä koske.
Halusin vain hyvän miehen tyttärelleni
ja sain naurettavan sirkustirehtöörin.
En ymmärtänyt, mitä Lily sinussa näki.
Toki samaa sanoo jokainen rakastava isä,
mutta tässä tapauksessa
kuvaus on erityisen osuva.
Tulepas.
- Tule nyt. - Arvasin, että vitsailet.
Hänen päiväkirjansa oli ainoa jäänne,
jonka mieheni löysivät laivan hylystä.
Kirja kuuluu tänne.
Sinun piti vain pysyä poissa täältä.
Mutta siihenkään et pysty.
Nyt maksat siitä, että veit Lilyn minulta!
Tiesit, mitä tapahtuisi, jos palaisit.
Niin.
Barry! Barry! Barry!
Mene vain.
Tämä johtuu minun teoistani, ei sinun.
- Olet ystäväni. - Mene. Älä katso taakse.
Pärjäät paremmin ilman häntä.
En vastustele.
Vihdoinkin toimintaa! Alkoi olla tylsää.
Sinulle käy huonosti, tohtori.
Pidä sinä nököhampaasi ummessa...
Mikä täällä haisee? Kaverit!
Eläintohtorilta pääsi kai papanat pöksyyn.
Pääsikö?
Opetan sinulle tapoja, kunhan pakenen.
Otan maksuksi onnenkäpäläsi.
Ai tämän käpälän? Älä huoli.
Käpäläni steppailevat vielä haudallasi.
Vedonlyönti alkaa!
Oikeassa nurkassa, kultaraidoissa,
vyön alla jo 872 vainajaa:
Barry "Barbaari" Bernstein!
Tohtori Dolittle? Muistatko minut?
Vanhan potilaasi? Barry tässä.
Barry! Miten voisin unohtaa?
Ai, vaikka unohdit?
Hoitosi alkoi juuri tuottaa tulosta,
kun karkasit Rassoulin tyttären kanssa
- ja hylkäsit minut. - Palasin nyt.
Jatketaanko siitä, mihin jäimme...
Nauttikaa kesteistä.
Mitä Dolittlelle tapahtuu?
Hän on mennyttä.
Yrittänee puhua itsensä kuiville,
mutta Barry on aivan sekaisin.
Sinä kuitenkin olet nyt yksi meistä.
Dolittlen kuolemalle!
Hei! Sinä selvisit.
Vie viesti laivalle.
Ai viesti? Selvä. Voit luottaa minuun.
Sama virsi päivästä päivään:
"Voi Barry, olet kamala pettymys!
"Mikset ole kuin veljesi?
"Hän syö työkseen salametsästäjiä!"
"Niin äiti, tiedän kyllä!
"Koko viidakko tietää."
Voi päätäni.
Migreeniesi takana on vaikea äitisuhde
sekä paha sisaruskateus.
Tee siitä loppu.
Ehei.
Käy makuulle. Voimme jatkaa hoitoa.
Stressi on niin hirveä.
Haluan vain olla hyvä poika
- ja ylpeydeksi äidilleni. - No niin.
Kenet tahansa söisin, se ei riitä hänelle.
Päästä se ulos, juuri noin.
Minä en riitä.
Paitsi jos syön sinut.
Jokainen äiti tahtoisi pojastaan
- tohtorinsyöjän. - Olet sairas kisu.
Tule alas, teen sen nopeasti.
Tunnin päästä tulee jo seuraava.
Luovuta, Dolittle. Olen fiksumpi kuin...
Oi, mitäs nyt? Nyt se on tuossa.
Ja nyt tuossa. Nyt taas tässä. Sain sen.
Nyt se on täällä. Voi, se karkaa.
Kissa on aina kissa. Hämääntyy helposti.
Ja kyllästyy. Tänne sieltä!
Alas, tohtori!
Poika luottaa sinuun. Pakko viedä viesti.
Voi ei. Se on James.
Enää et haudo suhdekiemuroitasi...
Poly? Sinäkö se olet?
- Sulkasi ovat kasvaneet. - Mitä tapahtui?
Ai niin, viesti. Rassouli nappasi pojan
ja syöttää Dolittlen Barrylle.
Pitää kai nousta maihin. Hae dynamiittini.
Meidän pitää jakautua ryhmiin.
- Chee-Chee, tulet mukaani. - Minne mennään?
Kerro sittenkin vasta perillä!
- Yoshi, harhauta heitä. - Riittäisikö tämä?
Palatsiin hyökätään!
- Alas sieltä, tohtori! - Terapia auttaa.
Voi ei, paha juttu.
- Ruoka-aika. - Anna olla, Barry!
Poly, älä!
Alkupalaa?
Ei hätää, Poly.
Loppudiagnoosi?
- Etkö tahdo olla paras itsesi? - Kohta olen.
Minä en ole pelkoni vanki!
- Voi ei. - Pelko ei haittaa!
- Kyllä haittaa.
Pelko ei haittaa!
- Anna köniin! - No niin, nyt lähtee.
Ei lähdekään.
- Iske vyön alle! - Sinne alas!
- Auts. - Pikku-Barryt!
Toimii.
Raukkisapina!
Hoitoni jäi kesken.
Nuku vain, pikku tikru
Pistä vaan isot kynnet pois...
Se siitä.
Sinä tarvitset tätä enemmän kuin minä.
Sano, että kelpaan, äiti.
Hävisin viisikymmentä tonnia.
En maksa.
Hyvät naiset ja herrat, voittaja.
Kiitti, kun uskoit minuun, tohtori.
- Sain kirjan! - Pysähdy.
Ja nyt minä saan sen.
Hänellä oli varma käsiala.
Sitä mitä tohtori määräsikin.
Mitä saat palkkioksi?
Kuningattaren surmasta.
Vaikka mitä. Arvonimen. Kartanon.
Rehtorinviran. Pari mainitakseni.
Ja kirsikkana kakussa
on akateeminen arvostus, jonka saan
tutkimalla eedenpuuta tieteellisesti.
Kiitos Lily Dolittlen.
Tai ei, sekin on kakkua.
Kirsikka on, että sinä tiedät voitostani.
Ai. Pahoittelut, että laivaasi tuli reikä.
Mikä reikä?
Jättäkää laiva! Kaikki yli laidan!
Ei hyvä.
- Älkää katsoko taakse! Uikaa! - Apua!
Minä hoidan, tohtori!
En osaa lentää! Enkä uida!
Sain sinut! En menetä sinua, veli!
Älä mene valoa kohti!
Ei ole mitään valoa! Minä elän!
Minä elän sinun ansiostasi, Yoshi.
Olit aina niin kiltti.
On vaikea hyvästellä.
Älkää sanoko noin.
Ei haittaa.
Teit parhaasi. Kuningattaresi on ylpeä.
Missä viivyt, Dolittle?
Hei, kuikelo. Onko kaikki okei?
Ei. Mikään ei ole "okei".
Isä oli oikeassa.
Minusta olisi pitänyt tulla omeletti.
Tiedän tunteen.
Minun isäni lähti hylkeenhakureissulle
eikä ikinä tullut takaisin.
Kai meissä sitten onkin jotain samaa.
Mikä tämä tunne on?
Tuntuu lämpimältä ja pehmeältä.
Se on ystävyys, veli.
Ei huono, veli.
En minä itke. Itse itket.
Kaikki koolle. Palaverin paikka.
Oikea asenne.
Tästä tulee hyvä.
Olen valmiiksi ankanlihalla.
- Loppu tuli. - Mitä?
Onko tämä tsemppipuhe? Vähän outo.
Vainuan tappion kuin tryffeliporsas.
- Et voi luovuttaa. - Voin. Haistan sen.
- Mutta kuningatar... - Ei.
Kartano voidaan vielä pelastaa.
Minä uskon sinuun. Voimme jatkaa.
Voimmeko muka? Ilman päiväkirjaa.
Ilman tietä puun luokse ja ilman laivaa.
Hyviä pointteja.
AUKI
Mutta toisaalta, te parannuitte.
Chee-Chee, olet nyt rohkea.
Plimpton ja Yoshi tulevat juttuun.
- Selkä! - Jotenkuten.
Ja sinä sait ystäviä, joille osaat puhua.
Ette tarvitse minua. Jään tänne
lääkäriksi merirosvoille ja lurjuksille.
Lääkäri etsii uusia potilaita!
Daamit ja herrat, kuka tahtoo tanssia?
Minulla on tanssikuume, tosi tarttuva!
Toivotonta.
Entä se tutkimusmatkailija?
Hän ei luovuttaisi. Vaimosi, eikö niin?
Haluatko kuulla jutun ironian?
En tiedä, mitä "ironia" tarkoittaa.
Ironia on sitä kun löytää naisen,
joka tekee elämästä upeaa,
ja yhtäkkiä hän on poissa, sinun takiasi.
Tällä matkalla minun piti
saattaa hänen työnsä loppuun.
Lily vaati, että jään kotiin eläinten luo.
Rassouli on oikeassa. Olisinpa lähtenyt.
Nyt minulla on vain aaveet, jotka näen,
kun pidän sormuksiamme.
Sinäkin siis näet hänet?
Sen lisäksi että menetit päiväkirjan,
sinun jääkarhusi räjäytti kyläni.
En välttämättä.
Ja gorillasi pieksi tiikerini. Ei hyvä.
- Mennään. - Ehei.
Ironiaa on se,
että minä haluan sinut hengiltä
ruumiini jokaisella säikeellä,
mutta rakkaus tyttäreeni voittaa.
Minäkin kaipaan häntä.
Lily tahtoisi, että jatkat.
Niinpä...
Menkää, ennen kuin lakkaan tunteilemasta.
Se sanoo, ettei meillä ole laivaa.
Minulla on juuri sopiva alus.
Pientä pintaremonttia vailla. Hyvä pohja.
Pysyy sentään pinnalla.
Otetaan tästä kaikki irti.
- Vieraita! - Kuka puhui?
Hei. Olen Jeff!
Turskaus!
DOLITTLEJEN OMAISUUTTA
Jos Lily oli osunut oikeaan,
Müdfly oli jo matkalla Eedenpuun saarelle.
Meidän tarvitsisi vain seurata häntä.
Mutta miten me se tehdään?
Valaiden avulla, poika.
- Näytitkö keskievää? - Leuaton öykkäri.
Löysimme hänet! Seuratkaa!
Eedenpuun saari.
Ihmeellistä.
Täällä sen on oltava. Kartta näyttää
tien suoraan tämän vuoren uumeniin.
Älkää katsoko alas. Nokat eteenpäin vain.
Mitä himskattia me tehdään täällä?
Kuljetaan takakautta, sulkakamu.
Mitä te vingutte? Reilusti tilaa kipittää.
Älä katso alas, vaan minuun.
Iso luola.
Pysykää lähellä ja hiljaa.
Kevinin loki, päivä 12. Jostain syystä
seuraan yhä tätä oravanampujajengiä.
Ehkä se ihmepuu kontrolloi minua.
He ovat lähellä. Piiloudutaan.
Peikonkultasientä. Olemme varmaan lähellä.
Katso, tohtori. Se valaisee polun
tuon meitä vihaavan miehen luo.
Älkää liikkuko.
Siitä vain, solttupoika.
Hei taas, Blair.
Kenties puuta etsimässä?
Eivät puut luolissa kasva.
- Etkö kuunnellut koulussa? - En.
Mutta kuuntelepa sinä, Dolittle.
Minä voitin sinut. Mokoma elukoiden...
- Liikkuu liikkuu. - ...hyysääjä!
No, missä se on?
Ai mikä?
Se eedenpuu.
Totta puhuen ei aavistustakaan.
Älä selitä, olet John Dolittle.
- Saat kaiken haluamasi. - En tänään.
Et tosiaan taida tietää.
Miltä se tuntuu, kun et tiedä?
Ihan vapauttavalta.
Epävarmuus pitää hyväksyä, eikö vain?
Niinhän Lily aina eli.
Syleile tuntematonta, ja vastaus ilmestyy.
Surkea, harhainen, vanha sekopää Dolittle!
Tänne se! Anna se!
Etsin sen kirotun puun itse
ja minä jään historiaan.
Taitaa mennä kiinnostavaksi.
Se vaikuttaa paljon meitä isommalta.
Jokin liikkuu.
Varokaa!
Tätä tietä, joka iikka. Pian!
Yoshi, maahan!
Hän pelasti minut. Saan elää vielä.
Voin ryhtyä kiltiksi ja anteliaaksi ja...
Vie hänet! Minä olen nyt hyvä tyyppi!
Juostaan tuonne, kun se ei huomaa...
- Yoshi! - Nostakaa se pois!
- Apua! Plimpton! - Pelastan sinut, veli!
- Mietitäänpä. - Ota se pois!
Tämä saattaa sattua.
Ei! Tohtori! Ei!
Dolittle!
Dolittle! Auta!
Puhuuko hän lohikäärmettä?
Vaikka osaisitkin puhua kielelläni,
et silti ole puun hedelmän arvoinen.
Tiedän, että tehtäväsi on suojella puuta,
muttet voi jatkaa sitä enää pitkään
noin haavoittuneena ja tuskissasi.
Voi, sinä et tiedä tuskastani mitään.
Tiedän kyllä. Tunnen sen myös.
Ei luotien ja miekkojen tuskaa,
vaan jotain syvempää.
Ja joka ainut hetki, jokainen liike
tuo sen tuskan taas.
On vaikea jatkaa...
...kun on menettänyt rakkaansa.
Saatte lähteä!
- Mitä tuo oli? - Sydänsuruja.
- Mitä sinä täällä teet? - Minä hoidan.
Meillä on jotain yhteistä.
Näin siivekkäiden petojen kesken, missä...
Se on tosi vihainen. Odottelen ulkona.
John, häivytään täältä, kun vielä voidaan.
Ei. Meidän täytyy auttaa häntä.
Ei ole paljon aikaa.
Aristaako, jos teen näin?
Olen aseeton. En uhkaa sinua.
Vuosien stressi on ärsyttänyt vatsaasi.
Irti minusta!
Sinulla on suolitukkeuma,
ja jos en hajota sitä käsin, se tulehtuu.
Sitten et voi suojella enää mitään.
Aika ilkeät mahakivut.
Kuulehan. Anna kun yritän.
Jos ei helpota, voit käristää meidät.
Ole vaiti ja tee se vain.
Ensin sinut pitää kääntää.
- Sitten teen hätäpoiston. - Mitä poistamme?
- Hommiin vaan. - Me autetaan.
Näytös alkaa.
Kolme, kaksi, yksi. Kääntyy!
Chee-Chee, heitä pihdit.
Kannatti ottaa mukaan.
- Tiedätte, mitä tehdä. - Hengittelet vaan.
Tartu vaan siipeeni, muru. Dab-Dab hoitaa.
Oppipoika, pidä hänet rauhallisena.
Tiesitkö, että purjo on Walesin tunnus?
Ja hyvin näppärä.
Voit tuntea vähän painetta.
Minä pidän.
Hyvä taivas!
- Et kai sinä vaan...? - Ei ole totta!
- Raivaan vähän tietä. - Haarniska?
Olet tainnut syödä kokonaisen armeijan.
Vedä henkeä. Pidätä. Ja varoitus...
- Mikä pörinä? - Tulppaa poistaessa...
Yoshi, nyt.
...voi seurata pienen pieni tuulahdus.
- Arvostan! - Ei hätää. Kukaan ei kuullut.
Turha hävetä. Me kaikki teemme sitä.
- Olemmehan eläimiä. - Voin maistaa sen.
Minä heräsin. Mitäs nyt? Ei ole totta!
- Nyt löytyi iso. - Loppusuora!
- Cheech, taakseni. - Tässä. Sano sitten.
Se on tulossa.
Veri menee päähän! Pelkkää punaista!
Ponnistaisitteko vielä kerran, rouva hyvä.
Kiitos.
- Me tehtiin se! - Paras tiimi, paras fiilis!
Olipa homma, mutta hyvin tehtiin.
Syö enemmän kasviksia
ja vähemmän haarniskoja.
Olen nähnyt jos jonkinlaista armeijaa,
mutten mitään kaltaistanne.
Mikä joukkoanne yhdistää?
Se ei ehkä näy päältä, mutta jotenkin...
...me vain kuulumme yhteen.
Nyt minä autan sinua.
Lily olisi riemuissaan tästä.
Löysimme tämän hänen ansiostaan.
Kylmiä väreitä. Enkä edes palele.
Kiitos, että näytit tietä, rakas.
Oi Luoja, kaikkivaltias.
Jos niin tahdot, voit auttaa hänet ylös
ja suoda hänelle lisää aikaa tykönämme.
Oi lohdun ja armon Herra...
Olen pahoillani, Teidän Majesteettinne.
Raskain mielin...
Hetkinen! Haistan jotain. Ihan kuin...
- Toivoa! - ...julistan...
...kuningattaremme...
Kutsuitteko lekurin?
Kaverit! Tosi näyttävä sisääntulo.
- Dolittle! - Tehkää tietä, meillä on kiire!
Löysin lääkkeen, jota luultiin legendaksi.
Kas tässä, eedenpuun hedelmä.
Pyysin tekemään tietä.
Ottakaa kiinni!
Anteeksi...
- Mene! - Ottakaa kiinni!
- Sinä synnyit tähän tehtävään. - Synnyin.
Lennä, Mini!
Mene, mene, mene!
Ei.
Kevinin loki, päivä mikälie.
Kauna on ohi. Elämä voittaa.
Lady Rose...
Onko makuukammarissani kirahvi?
On! Voi kyllä, ja jääkarhu ja gorilla
ja papukaija ja ankka ja strutsi!
Nöyrä kiitos Jumalalle
ja tohtori Dolittlelle.
Vielä yksi asia.
Kiintoisaa, Styx, jatka ihmeessä.
Mitä?
Styx jäi vahtimaan teitä 12 silmällään.
Hän raportoi nyt.
Lajitoveriensa tavoin
hän puhuu kahdeksantavuisin lausein.
Hän sanoo: "Badg-ley o-li myr-kyt-tä-jä."
- Mitä? Ei kai? - Laskette leikkiä.
Oletko varma? Jos niin sanot.
Ikävä kyllä Styx on aivan varma.
"Hä-nen oi-kea tas-kun-sa..."
Vain seitsemän?
Aivan, hänen "oi-ke-a" taskunsa.
Vilkaistaan!
Ette kai usko hänen puhuvan hyönteiselle?
No, puhun minäkin leppäkertuille.
Kerron toiveen, ennen kuin lentävät pois.
Tasku esiin.
Perhettäni ei uhkailla.
Yksikin askel, niin revin sinulle uuden...
- Viekää tyrmään. - Tuhma poika.
Mennään.
Mitä te siinä vielä seisotte?
Kukaan ei kuollut. Voitte mennä.
Te myös!
Ette te, tohtori Dolittle.
Sananen, jos sopii.
Lady Rose, kuka tuo tuijottava poika on?
Hän on Stubbins.
Haluan eläintohtoriksi.
Hän pelasti henkenne.
Kiitos. Mukava saada teidät takaisin.
- Poly? - Haluatko sanoa minulle jotain?
Olit oikeassa, on hyvä käydä ulkona.
Stubbins! Mini!
Meillä on vähemmänkin tärkeää tekemistä.
Tarinamme päättyy niin kuin se alkoikin.
Kirje tohtori Dolittlelle! Pääsenkö alas?
Suunnilleen.
Olipa kerran hyvin erikoinen tohtori,
joka huomasi, että oli parhaimmillaan,
kun jakoi ainutlaatuisen kykynsä
- muiden kanssa. - Hienoa!
Pian tohtori avasi jälleen porttinsa,
aivan kuten Lily olisi toivonut.
- Kolme lisää jonossa. - Kuittaan.
Dolittle löysi taas paikkansa maailmassa.
Loppujen lopuksi, vain auttamalla toisia
me voimme todella auttaa itseämme.
TRI DOLITTLE &; OPPIPOIKA
KAIKKI LAJIT TERVETULLEITA
ELÄINTOHTORI DOLITTLE
Ai, ja jos jäitte miettimään...
Lepakot! Neuvokaa minut ulos.
Te ymmärrätte minua.
Ei, älkää!
Suomennos: Aki Heinlahti