VILNIUS, LITAUEN
Tre euro.
Två. Du får den för två. 1 och 50?
Har den äran i dag har den äran i dag
har den äran Audrey Stockman
den här lilla tjejen där borta
den här roliga, ursnygga, roliga, underbara damen här
det är Audrey
det är din födelsedag och du är 30
jag älskar dig
Morgan, du är ett sånt jävla freak. Jag älskar dig.
- Var snodde du mikrofonen? - Du vet att jag äger mikrofoner.
Jävlar. Tess är här.
- Herregud. Maken till fräckhet. - Morgan.
- Tänk att dyka upp på din födelsedag. - Morgan.
Det var ett minsta antal personer för att boka baren. Förlåt mig.
Jag trodde inte hon skulle komma. Hon beställer en specialcocktail.
Vad säger jag? Min kille dumpade mig i ett sms. Hur förklarar jag det?
- Jag vet en enkel lösning: ljug. - Nej, jag är skitkass på att ljuga.
Du svamlar och ger för många detaljer och då vet folk att du ljuger.
Du måste vara kortfattad. Fråga vad jag har gjort.
- Vad har du gjort? - Jag har köpt en båt. Klart.
Hon kommer hit. Jag är hos dig. Nu gör vi det.
- Hej, tjejer! - Jag kan inte göra det.
- Du är fan död för mig! - Har den äran!
Var är din förtjusande pojkvän?
Ni är ett så överraskande par.
Om jag inte mött honom som din kille hade jag trott att han dejtade nån-
- ballare, som en cool tjej, typ en modell.
Men så ser jag er två och tänker: "Det här funkar också."
Var är han? Så att jag kan krama honom.
Herregud. Kom igen.
Det är galet, för du är från Ukraina.
Och jag var precis på audition som ukrainsk bondtjej i en GEICO-reklam.
- Och? - De sa att jag var för autentisk.
- Hur uttalar man Ukraina? - Man säger det som man vill.
Låt alltid en vacker, sexig kvinna bestämma.
- Det är det här det är. - Vet du, du har ett dockansikte.
En så smal, pytteliten midja.
Jag tänkte köra hem, men nu tror jag att jag kör in i en vägg.
- Slå mig! - Vänta. Jag kan använda det här.
Audrey. Viktor är på besök från Östeuropa.
- Han har nåt att säga dig. - Har jag?
Min bästis har en dålig kväll.
Var aggressivt manlig för nåt gott och säg det du sa till mig förut.
- Vad gör du? - Du har ett dockansikte.
Säg nåt om henne. Objektifiera henne. - Okej, visst.
Du har stora babyögon.
Och... mjuka, spänstiga juver.
- Herregud! Vad fan? - Tack, Viktor. Det var bra jobbat.
- Hej då. Jag hatar dig fan. - Lägg av. Du ler ju.
- Var är Drew? - Han drunknade.
- Ser du? Så har hela kvällen varit. - Förlåt mig. Du måste gå vidare.
Det är svårt när han lämnat halva sin skit hos mig och inte hämtar det.
Får jag låna din mobil? Jag måste googla en grej.
Hejsan - det är slut. Ledsen.
Vad är slut? Dumpar du mig i ett sms?
Vem sms: ar du? Jag får se på min mobil.
Jag sms: ar Drew. "Skit ner dig, jävla task."
- "Jag bränner din skit." - Herregud, nej.
- Varför i helvete skrev du det? - För att vi ska bränna hans skit.
Fan!
Verkligen, Drew? Bromsspår i dina kalsingar?
Är du åtta? Skulle jag tvätta dem? Gjorde han slut med mig för det?
Skit ner dig. Torka dig själv i röven.
Vad är det här?
En handskriven lista med hans favoritburritoställen i Los Angeles.
Han skrev grejer. "Suveränt ägg/ tortilla-förhållande." Jävla idiot.
Brinn, brinn, brinn!
Hans trofé. Priset för andraplatsen i Fantasy Football och han sparade den.
Det är inte riktig football. Det är för fan fantasi!
Vänta.
Herregud, det är Drew.
- Hallå? - Hey.
- Verkligen? Är det allt? "Hey"? - Glöder dina öron som din skit?
- Förlåt. Jag klantade till det, okej? - Va?
Vad klantade du till?
Jag kommer i morgon och förklarar allting. Gör inget med mina grejer.
Jag kommer hem i morgon.
Drew...?
Drew!
FÖR ETT ÅR SEN
- Förlåt. - Det är okej.
- Har den äran. - Hur...
Ja. Det är inte min födelsedag. Jag bär den för värmen.
Om det var din födelsedag så hade jag sagt... har den äran.
- Då hade jag nog sagt tack. - Varsågod.
Jag har en 25-centare kvar. Ditt uppdrag, om du antar det-
- är att hitta den absolut sämsta låten på jukeboxen.
Okej.
En tuggummi, tack.
Ja.
Två och 25.
Ha en bra dag.
Ska du inte fråga mig om jag behöver hjälp till min bil?
Jaha... var kommer du ifrån?
- England. - Det var det jag trodde.
Men ibland när jag tror det så visar sig folk vara australier.
Folk visar sig ibland vara australier.
Håll käften!
Jag menar inte "håll käften". Det är bara ett talesätt.
- Gör ni det i England? - Vad? Talesätt?
- Ja, vi uppfann det. - Okej.
Vissa hade sagt att det är omdömes- löst att följa med en okänd man.
Så här blir folk inslängda där bak i skumma skåpbilar, va?
Det gör det här rätt pinsamt.
- In i skåpbilen. - Va?
Herregud... Okej, vad händer? Har jag gjort nåt olagligt?
Vi vill bara prata om Drew Thayer. Han är din pojkvän, va?
Nej. Jo, men vi har gjort slut. Hur så? Är han i trubbel?
Ja, Drew är i massa trubbel. Därför är du i en skåpbil.
Vet du var din exkille jobbade?
Ja, på NPR. Han hade en podcast om...
Jag är osäker på vad den var om, men typ jazz och ekonomi.
Ingen lyssnade. Inte ens jag och jag läste på Harvard.
- Det tog dig bara två minuter. - Hon behövde lite kontext, Seb.
- Podcasten var Drews täckjobb. - Drew nämnde aldrig ett annat jobb.
Lyssna. Drew jobbade på CIA.
Förlåt. Vad?
Herregud.
Var ni i Vegas när vi såg Céline Dion? Ironiskt.
Drew är borta. Många oskyldiga dör om vi inte hittar honom.
Har han varit i kontakt med dig?
- Nej. - Är du säker?
Nej. Om det inte var i tisdags kväll, för jag tappade mobilen i badkaret-
-och den slutade funka en stund.
Jag googlade "Hur fixar jag mobilen?" och man ska lägga den i en rispåse-
-men jag hade inget ris.
Du vill inte ljuga för oss.
Okej. Han ringde mig i går kväll.
Han ringde till slut efter att jag ringt tusen gånger.
Sen han slutade ringa. Jag ringde normalofta när vi var ihop.
Jag är normal.
Okej.
- Jag älskar dig, mamma. - Vi måste prata.
- Audrey kom nu. - Vi måste prata.
- Viktor är i mitt rum nu. - Jag vete fan vem det är.
Viktor från baren i går. Jag glömde mitt körkort-
- och han messade och skickade två kukbilder.
Jag vill inte belöna sånt beteende, men jag behövde mitt körkort.
- Jag pallar inte med trafikverket. - Vi måste prata.
Jag tar tillfället i akt och lär honom om feminismen.
- Där är han. - Minns du Audrey? - Ja. Vet du, Audrey...
"Det finns inga gränser för vad vi kvinnor kan uppnå." Michelle Obama.
- Okej. Jag tar en dusch. - Okej. Han är jätteduktig.
Vänta. - Mamma, fick du kukbilderna som jag vidarebefordrade till dig?
Audrey tycker att det är skumt att vi berättar allt för varandra.
Klart det är normalt. Den ser ut som en ogräddad croissant.
Du gillar oomskurna. - Mamma undrar om du har knullat en oomskuren kille.
- Snälla Morgan, lägg på nu, för fan! - Okej, jag älskar dig. Vi hörs sen.
Vad?
Lyssna. Två killar dök upp på mitt jobb från CIA.
De ville prata om Drew. De sa att han är spion.
- Vad menar du med att han är spion? - Morgan, jag menar allvar.
De visade mig bilder på honom med lik och vapen... och blod.
Det låter helgalet, men tänk efter. Många obesvarade frågor med honom.
Som om han nu gick på Vassar, varför säger han då "bibblotek"?
Förlåt. Jag kom inte ihåg om du bodde i 3A eller 3B.
- Hej. - Va?
Jag är inte så fena på sms. Jag är bättre på mejl. Det vet du.
- Varför luktar den tändvätska? - För att jag skulle bränna din skit.
Lyssna, jag fattar.
Det var nåt jag behövde hantera. Jag var inte i rätt stämning.
Jag vet att du är spion.
Två killar dök upp på mitt jobb, tryckte in mig i en skåpbil-
-och visade mig hemska bilder.
Vad sa du till dem?
Ska du inte neka eller säga att bilderna var photoshoppade?
- Du har en jävla pistol! - Säg exakt vad du sa till dem.
Var det därför du gjorde slut med mig?
Vad har du i pannan?
- Du har en liten röd prick i pannan. - Fan!
Stick! Ducka!
- Ducka! Bort från fönstren! - Pappa, jag ringer dig sen.
Vad fan händer? Morgan!
- Vänta, du blöder. - Fan.
- Elaka typer jagar mig. - CIA?
Andra också. Och nu jagar de dig. Det var just därför jag lämnade dig.
Jag ville inte utsätta dig för fara.
Därför lämnade jag den här hos dig. För att jag litar på dig.
Många oskyldiga dör om vi inte får den dit den behöver komma. Okej?
Så vi ska lämna lägenheten och åka till Wien. Okej?
Vi ska till Cafe Schiele och träffa Verne där kl. 11 i morgon.
- Varför säger du det? - Om jag inte kommer härifrån levande.
Nej, Drew.
Lyssna på mig. Kl. 11, Cafe Schiele. Verne.
- Förstår du? - Ja.
Och lita inte på nån. Ingen.
Dasvidanja, Drew.
Herregud!
- Herregud. Drew är död. - Öppna!
- Brandtrappan! - Öppna! Vi ska göra husrannsakan!
Hallen, klart! Dörr höger!
Klart!
- Är du okej? - Va? Nej. Är du det?
- Nej. - Okej.
- Jaha, vart ska vi? - Vet inte. Var är vi säkra?
- Här. Pilates Plus har en toalett. - Vi gömmer oss inte på Pilates Plus!
- Var är polisstationen? - Ingen polis. För jag dödade nån.
Herregud. Ring CIA-killarna.
Drew sa att vi inte kan lita på nån och han har rätt, för han är död.
- Säkert för att jag pratade med dem. - Nej, för jag släppte in mördaren.
Okej, det är bådas fel.
HEMLIGT NUMMER
- Tänker du svara? - Audrey, det är Sebastian.
Ni dödade Drew. Jag sa vart han skulle och ni dödade honom fan!
- Vem är det? - CIA-aset.
- Audrey, vart ska du? - Varför skulle jag säga det till dig?
- Ge oss paketet. Lita på mig. - Jag litar inte på nån längre.
- Fast du litar på mig, va? - Klart jag gör. Du räknas inte.
- Detta är ingen falsk spionvänskap. - Håll käften. Jag vet.
Om vi inte levererar paketet så kommer många att dö.
- Det kan bli en terroristattack. - Vad sa han åt dig att göra?
- Ta det till ett kafé i Wien. - Wien i Österrike?
- Ja, det sa han. - Ska vi inte göra det då?
Åka till Europa när en hel hop försöker döda oss?
Vill du dö utan att se Europa eller se Europa och dö när du sett det?
Varför är det mina två enda alternativ?
Det är ett tecken. Våra pass ligger kvar där efter bilresan till Tijuana.
En som du älskar dog precis och bad dig göra en sista sak.
Jag tycker att du måste göra det. Jag följer med dig.
- Okej. Vi åker till Österrike. - Vi åker till Österrike.
- Varför kör du in här? - Jag måste parkera.
Folk försöker döda oss. Vi parkerar inte på parkering C.
Vi behöver en väska. Det ser skumt ut med bara en mysko trofé, va?
Är det inte skummare med en väska som bara innehåller en mysko trofé?
Jo. Vi behöver fler troféer.
Vi är såna kvinnor som flyger till Wien med alla våra priser.
Vi är framstående, erkända. Vi har troféer, baby!
- "Bästa sonsonen"? - Ja.
Var inte nervös. Osäkra människor åker fast.
Hej. Är du ny? Jag brukar träffa César här.
Vi måste dumpa våra mobiler. De kan spåras även om de är av.
Jag vet. Jag var på teaterläger med Edward Snowden.
- Just det, du dejtade Snowden. - Nej, han försökte.
Gud, han var besatt av mig. Han älskade ska.
När allt avslöjades undrade jag varför ingen sa att han älskar ska.
- Ge mig din mobil. - Just det.
Subba!
- "Mambo No. 5". - Snälla du.
- Mambo 1-4 är fantastiska. - Wow! Den var bra, den var bra.
Okej, jag vet en. Blunda.
- Blunda. - Okej.
Nej.
Ja, det är den sämsta låten. Du vann. Grattis. Den är sämst.
De spelar sånt i Europa jämt. De älskar 1994 och vill stanna där.
Jag har aldrig varit i Europa.
WIEN, ÖSTERRIKE
- Det här är jättelyxigt. - Vi hör hemma här.
Är det ett ställe som Drew hade hängt på? Jag menar, Drew...
Han som kallade 7-Eleven-sushi för "japansk mat".
- Okej. Vem tror vi är Verne? - Jag vet inte.
- Och letar inte Verne efter Drew? - Fan.
- Hur vet han att det är vi? - Jäklar. Vad gör vi?
Åh nej. Vad är fel? Vad ser du?
Inget. Det är bara...
Kakan blir för mycket gluten och laktos för mig.
- Jag kommer få diarré. - Okej.
- Morgan, du borde nog gå. - Jag kan hålla mig.
- Nej, du ska nog inte göra det. - Nej, det här är viktigare.
Nej. Jösses, det är inte det. Snälla, gå.
- Vill ni ha nåt mer? - Nej.
En kaffe, tack. - Inte ett knyst. Jag är personen du ska träffa här.
- Förlåt. Är du Verne? - Det är ett alias.
- Ge mig paketet nu. - Inget av det här är vettigt.
- Herregud! - Säg inte ett ord.
- Herregud. - Tack så mycket.
- Jag försöker skydda dig. - Som du skyddade Drew?
Om du skulle skydda mig hade du inte hotat mig med pistol.
- Jag jobbar inte på CIA, men vet det. - MI6, faktiskt. Drew var CIA.
- Det är en internationell operation. - Skitsamma!
- Är du Verne? - Guten Morgen.
Guten Verne.
- Sluta sikta på mig. Jag blir nervös. - Sitt stilla och lyssna.
Strax börjar alla här att skjuta.
De vill alla ha det du har och dödar oss alla tills de har det.
Om du flyr dödas du. Om du tar dig ut så kan du inte åka nånstans.
Män vid gränsen med större vapen än detta dödar dig utan ett ord.
Och om du kommer till flygplatsen så väntar vi på dig.
Så ge mig paketet, så blir ingen skadad.
- Utom Drew. - Det är lönlöst att tjata om det.
Det där är inte Verne.
Paketet. Bra.
Det där är inte Verne!
Va?
Herregud!
Morgan!
Nej! Verne, vänta!
Herrejävlar! Spring!
- Herregud, jag dödade nån! - Sluta skrika det!
- Vänta. In i biljäveln! - Den bilen? Det är inte vår bil.
Ursäkta, jag är hemskt ledsen.
- Okej, vi är i säkerhet. - Fan. Kan du växla manuellt?
- Nej! Nej! - Fan!
Vilken är bromsen? Hur fan växlar jag?
- Hemskt ledsen. - Det är akut.
- Okej. - Ut! Avbryt!
Förlåt, förlåt, förlåt, förlåt! - Skynda dig!
Stanna. Taxin. Kom!
Hej. Kan vi åka, snälla?
- Mr Yang? - Ja. Mamma är gift med en kines.
- En lång och vacker historia. - Vi är mr Yang.
- Okej. - Tack så mycket.
Tack. Och vi är iväg.
- Är ni här på besök? - Nej, jag är österrikaren mr Yang.
Jag är Lukas. Hur kan jag göra er tur i Wien utmärkt i dag?
- Allt är okej. Kan du bara köra? - Nej, jag vill ha utmärkt.
- Vill ni ha flaskvatten? - Nej, inget vatten.
- Vill ni lyssna på musik? - Nej, ingen musik. Bara kör.
- Jag är chaufför och dj på lördagar. - Lägg av. Wow, vad coolt.
Jag vet inte om ni är kvar i stan på lördag, men lyssna...
Hiphopmusik. Va? Bra, va?
- Fan! - Okej, lyssna.
Ett gäng män med vapen jagar oss och du måste skaka av dem. Nu!
Ja, för fan!
Det är män. Herregud!
- Jag rökte så mycket meth förut. - Kanon! Kanon!
Rädsla är en illusion!
High-five! Här uppe!
- Sätt dig på honom! - Okej. Herregud!
- Det är en kvar. - Jag vet, jag ser honom.
Varför blinkar du?
- Förlåt, det är en vana. - Det är en ful ovana.
Nej, i de flesta fall är det en mycket bra vana.
- Herregud! - Skit ner dig!
Ät min skit!
Herregud! Hoppa fram.
Jepp, jepp, ja. Åh nej!
- Jag får inte på mig mitt bälte. - Var fan är han?
Han är på taket!
Nej! Sluta!
Han är på taket!
- Nej, nej, nej! - Okej. Där satt den.
- Varför ökar du farten? - Jag har en plan. Håll i dig!
Herregud.
- Ut! Bra jobbat. Fem stjärnor, Lukas. - Fem stjärnor.
Herregud! Jisses! Vad hände?
Vi måste gå.
Vi måste åka nånstans. Där är en tågstation.
PARIS, FRANKRIKE
- Du menar att du misslyckades. - Nej, det blev lite komplikationer.
- Men jag har paketet. - Jag får se på det.
BÄSTA SONSONEN
- Jag har det inte. - Få se om jag förstår det...
Ni fick inte paketet. Tjejerna har kvar paketet.
Och nu får Highland troligen paketet.
Jag låter inte det hända.
Om det inte hade hänt hade du inte fått priset för bästa sonson.
Det var roligt.
Hör du oss?
- Är du frusen? - Hör du oss?
- Vinka om du inte är frusen. - Inte frusen.
Bara besviken.
- Jag försökte bara skydda dem. - Låt idioterna dö.
- Jag känner igen en idiot. - I spegeln.
- Jag är ingen idiot. - Du gick på Harvard. Vi vet.
- Han skulle nämna Harvard. - Jag menade bara...
WIENS CENTRALSTATION
- Jag köpte två biljetter till Prag. - Jag köpte ombyte till oss.
Vi byter på tåget och flyger hem sen. Vi måste bara dra från Wien.
- Vänta. Kan vi få hylla dig lite? - Nu? Just nu?
Det du gjorde på kaféet med pistolen var galet. Du dödade en ond man.
- Jag spelar mycket videospel... - Och du bytte ut troféerna.
Han är agent, men du lurade honom. Hur galet är det?
- Sen alla dina bilgrejer... Herregud. - Det gick fort. Kan vi fortsätta nu?
Du är otrolig och du ska äga det.
- Okej, jag äger det. Kan vi gå nu? - Jag låter dig inte förminska det.
- Jag förminskar inte. - Du gör alltid det.
Har du nånsin i hela ditt liv känt dig lika levande?
Lystring. Resande till Prag, tag plats.
Vi blir mycket mindre levande om vi inte hinner med tåget.
De överdriver att Mozart var härifrån och viftar bort att Hitler var det.
- Det hade jag också gjort. Gå ut. - Okej.
- Vilket spår är det? - Spår 10 ser ut att gå till...
- Szabadszallas... - Szabadszallas.
- Nove Hodejovice. - Usti Nad Labem.
Parndorf Bahnhof. Prag. Spår 6.
Nej! Sebastian sa att om vi använder våra pass så stoppas vi vid gränsen.
Vad gör vi?
Vi hittar två tjejer som liknar oss och får dem att ge oss deras pass.
- Vem hade gjort det? - Alla tjejer.
De där då? De liknar oss lite.
Nej, vi vill inte vara dem i Europa. Vi vill vara dem i Europa.
- Ja, det vill vi. - Tajta shorts.
Tänk er att den enda killen ni nånsin älskat dör framför er-
- och ber er göra en sak. Hade ni inte offrat allt då?
Och om det var er bästis hade ni inte gjort allt för att skydda henne?
- Ni två är konstiga. - Vi är faktiskt inte "könstiga".
Vi är i fara. Ni räddar våra och många oskyldigas liv.
- På ambassaden får ni nya pass. - Vi vill hjälpa, men känner er inte.
Tåget till Prag avgår nu.
- Ni har rätt. Ha det så skoj i Polen. - Nu!
- Ta den! - Sluta!
- Jag har den! - Ge mig min midjeväska!
Kom in, kom in! Stäng. Stäng. Herregud!
- Förlåt! - Öppna! Ge mig min midjeväska!
Din adress står på den. Jag postar den hem till dig om vi överlever.
BERLIN, TYSKLAND
Hallå?
Ja. Jag förstår.
Nadedja. Nadedja. Nadedja, var är du?
Nadedja, du missar din signal igen. Du gör alltid det här.
Jävlar!
Min bästis har alltid vetat att hon vill bli skådespelare.
Hon är en naturbegåvning. Jag har inte talang för nåt.
Jag provade juridik. Sen provade jag konstskola.
- Bra. Stor omsvängning där. - Jag hoppade av bägge.
Ja, jag avslutar aldrig nåt.
Du avslutade precis din öl.
Ja, det avslutar jag.
Varför avslutar du inte saker? Vad är du rädd för?
- Att vara ordinär. - Jag hade inte kallat dig ordinär.
Hur vet du det? Du har precis träffat mig.
Jag är en rätt bra människokännare. Du litar på mig.
- Tack för dansen. - Ska jag köpa en öl till åt dig?
Ja. Det vore suveränt.
- Kan jag få två till? - Visst.
Okej, här är mitt råd...
- Vem är du? - Det där är min syster.
- Verkligen? - Hon är min de facto-syster.
Hon vill inte att du vet det här, men hon miste oskulden jättesent-
- så hon hungrar efter det. Du förstår?
- Coolt. - Så ha så skoj med det.
Men om du sårar henne så hittar jag din bästis-
- och skär av honom kuken och tvingar dig att äta upp den.
Du kan välja tillbehör fritt, men du måste äta upp hela.
- Vad heter du? - Morgan. Tjena.
Drew. Morgan, har nån sagt att du är lite för mycket?
Varför sa du inte till mig att han sa det?
Du var så tänd på honom och man kan inte säga sånt till ens bästis-
-när ens bästis är kär i nån.
Det sårade mig inte.
Jo, lite. Det sårade mig lite grann.
Morgan. Hör du.
- Jag är hemskt ledsen. - Jag är också ledsen.
- Jag är ledsen att han dog. - Herregud...!
- Vad gör vi med den här? - Jag vet inte vad det är eller gör.
Gud, jag känner mig som en idiot. Jag träffade hans föräldrar.
De var så normala. De heter Tom och Marsha.
Kvällen innan han försvann var vi alla på Cheesecake Factory.
Herregud, den menyn...! Dostojevskij skrev den menyn.
Vem presenterar oviktiga personer för sina föräldrar?
Jag presenterar alla. Det gagnar dem, för mina föräldrar är magiska.
Visste de?
Jag önskar att han levde så att jag kunde få lite svar.
Sen hade jag sagt åt honom att dö.
Öppna den.
Fan, fan.
- Vad fan är det där? - En minnessticka.
Dödade de varandra för det här?
- Vet du vem som vet vad vi ska göra? - Nej.
Min pappa är en skicklig advokat som har företrätt personer-
-som var i större knipor än vi nu.
Din pappa blir skitarg på oss för att ha brutit en miljon lagar.
Nej. Han blir inte arg. Han blev inte arg när jag provade kokain.
Han blev inte arg när jag utvisades från Belize.
Eller när jag lät tonårstrollkarlen flytta in i min farmors lägenhet.
Just det. Vad hände med honom?
Du kommer inte att tro det. Han försvann.
- Håll käften. - Nej, han är anmäld försvunnen.
PRAG, TJECKIEN
- Hallå? - Mamma, det är jag.
Tack och lov! Arnie, hon är okej! Jag låter pappa vara med.
- Det är Arnie. - Hej, pappa.
Hej, gumman!
Du är i alla tidningarna. Jag visste att världen skulle skriva om dig.
JAGAS FÖR MORD
Har du färgat håret? Du ser ut som en prinsessa.
Har du och Audrey mördat två personer? Jag kan fixa det.
Nej, jag mördade en person, men en mördare, så det räknas inte.
- Det räknas inte. - Audrey mördade många i Österrike.
- I självförsvar. - Helt okej.
- Hennes kille mördades framför oss. - Den snygge?
- Ja, han såg väl helt okej ut. - Patrick Dempsey är riktigt snygg.
- Var är du nu? - I Prag.
Jag gillar inte Östeuropa.
Jag vet ett gömställe.
Min vän Roger Bernstein bor i Prag. Han är skyldig mig en tjänst.
- Pappa har försvarat Roger. - Vet du vem som är snygg?
Woody Harrelson. Folk tycker inte det, men jag tycker att han är snygg.
- Hon typ ramlade omkull. - Jag trodde att jag skulle dö.
Morgan?
- Nu. Nu. Vi måste sticka. - Mamma.
- Vi måste sticka. - Kom. Kom. Nu!
MÅLPOSITION
- Vem letar jag efter? - Målen är två dumma amerikanskor.
Herregud!
Du sackar efter.
Fan. Okej. Vi måste hitta Karlovagatan.
Elefantdalen verkar ligga åt vänster. Vi passerar sköldpaddspaviljongen.
Det är en karta över Prags zoo.
- Hallå? - Ja, Roger. Det är Arnies dotter.
- In. - Tack!
Jag minns en gång när din pappa och jag skulle ut i Hamptons.
Din pappa hade solglasögon och vek upp kragen. Han var så stilig.
På diskoteket sa en kille till honom: "Er krage är uppvikt."
Det förstörde hela effekten. Hoppas det inte låter förmätet-
- men ni tjejer såg ut som om ni skulle vilja ha lite brass...
...at kött.
Nej tack. Jag är vegan.
Morgan, du är inte vegan.
- På grund av baconet? - Bacon är kött.
Lite vin då. Det enda djurplågeriet med det är vinhandlarens priser.
Jag har de bästa vinerna på kontoret.
Det är min hyllning till alla stora berättare.
Nu dricker jag en grenache noir-
- och njuter en förstautgåva av "Den mänskliga komedin".
- Gillar du Balzac? - Mindre och mindre för varje gång.
Jag är strax tillbaka.
- Det händer igen. - Vad?
- Han gillar mig. - Vad pratar du om?
- Rog vill ha en smakbit. - Nej, han är bara lite... skum.
Äldre män dras till mig.
De älskar mig. De vill ha det här.
Om det gör dem skumma var min matte- privatlärare skum. Vår värd är skum.
- Han är skum. - Mandy Patinkin är skum.
Jag mår lite illa. Jag går på toa. Stanna här. Jag kommer strax.
- Är Audrey okej? - Ja då. Hon och jag är klara.
Låt mig få ge dig en digestif.
- À votre santé. - À votre santé.
- Det är torrt. - Älskar du konst?
Ja, ja. Jag älskar konst. Älskar konst.
Och titta på den konsten. Hon verkar inte ha roligt.
Ibland kommer den ljuvaste njutningen när man inte har roligt.
- Jag vet inte om jag håller med. - Inte?
Okej, vi kör en massage nu. Nu börjar det.
Herregud.
- Tack för att du tog emot oss här. - Det var ett stort nöje.
Men jag tror inte det.
Det där gör lite ont.
Hej.
Vem är hon? Jag är Morgan. Är det din tjej?
Nej. Vi måste komma med dem levande.
Audrey. Audrey...
Roger är stygg. Stygg.
Det där är inte Roger.
Det där är Roger.
De vill ha minnesstickan. Du måste svälja den innan de kommer.
Jag har spytt typ nio gånger.
- Jag kan inte göra det. - Jag kan inte svälja nånting.
Jag kan inte ens svälja Ipren. Jag måste krossa dem i äppelmos.
- Du måste svälja den här. - Nej, jag kan inte.
Okej. Om du verkligen vill det.
- Gud, vad tung du är. - Håll käften, subba.
Okej. Vi klämmer åt näsan.
Fan. Vi provar en gång till.
Håll inne den.
- Jag kan inte. - Fan.
Jag kan inte göra det. Jag försökte.
Där är glasstjejen.
Audrey? Audrey...
- Är du okej? - Herregud.
Herregud, jag... jag vet inte.
- Var fan är vi? - Jag vet inte.
- Audrey, hur mår du? - Marsha, Tom. Det är Drews föräldrar.
Förlåt att ni drogs in i det här. Jag ville inte att Drew skulle dö.
- Vi vet det, Audrey. - Vi är bara glada att du lever.
Kan ni knyta loss oss innan de kommer och binder er?
- Var är minnesstickan? - Ni vet om det?
- Håll käften, din dumma subba! - Säg åt din vän att svara.
Er son hade velat att ni skyddar oss.
Audrey.
- Jag tror inte de är Drews föräldrar. - Klart de är.
- Vi var ju på Cheesecake Factory. - Vi förhandlade om minnesstickan där.
- Men vi pratade om Toms koloskopi. - Han ska inte göra nån koloskopi.
Han tog med dig så att vi inte skulle döda dig om du stack med minnet.
Okej, nu gör vi det här.
Var är den jävla minnesstickan?
Snälla du. Snälla, låt bli.
- Hon är min bästis. Snälla. - Jag spolade ner den i toaletten.
Vet du vad du har gjort?
Nadedja!
Gode Gud.
Helikoptern är klar. Du vet vad du ska göra.
- Jag ordnar det. - Som du gjorde i Aten 2004?
Du misslyckades på bommen. Ditt land grät.
- Vad är det där? - Jag var ett barn då.
Det barnet är borta nu.
5 km kvar. Vi närmar oss gömstället.
Målen är tungt beväpnade.
Wow! Du är så vacker. Du är nästan omänskligt vacker.
Och se så vig du är. - Alla gillar att få komplimanger.
- Hon älskar det inte, Morgan. - Hon älskar det, det funkar.
Du är så... du är så grym.
Är du hungrig? Jag är hungrig. Ska vi dra iväg och käka nåt?
Herregud!
Jävlar! De har minnesstickan. Fan.
- Skjut på min signal. Spräng skiten. - Vänta! Tjejerna kan vara kvar där.
Då är de omringade av terrorister eller är döda.
- Ge mig fem minuter och tre agenter. - Så att fyra agenter kan dö?
Du vet att det är min operation? Så sitt kvar-
- så krossar vi skiten som vi krossade Yale i football.
Och med "vi" menar jag Harvard. - Vi spränger dem. - Se på showen.
Hörni, vänta. Avbryt insatsen.
- Uppfattat. - Heja Crimson.
Jag ställer en fråga. Om jag inte gillar svaret-
-så känner du smärta.
Precis som hon.
Det ser värre ut än det är. Jag har sjukt starka tänder.
Jag hade tandställning i nio år. Min tandreglerare skrev om det.
- Var är minnesstickan? - Jag spolade ner den i toaletten.
- Du ljuger. - Nej, jag ljuger inte. Nej, nej, nej.
Herregud!
Snälla, jag ber dig. Snälla, gör mig en tjänst och sug på mitt bröst.
Och snälla, snälla, snälla, stick och brinn.
För jag hade älskat om du, snälla, kunde sticka och brinna.
Tro mig, jag är usel på att ljuga.
Alla vet när jag ljuger. Jag kan inte ljuga.
Jag har aldrig bevarat en hemlighet.
- Hemligheter är rena giftet. - Du kanske kan bevara en åt henne.
Nej, jag ska berätta allt du vill veta om henne. Jag vet allt.
Hon sms: ar jämt när hon kör.
Hon instagrammar på motorvägen med hashtaggen "kör".
- Vad gör du? - Bevisar att vi inte har hemligheter.
Berätta nåt om mig.
Morgan stal sin pappas värktabletter och sålde dem på Coachella.
Audrey passade en åttaårig kille och flörtade honom till sömns.
- Han hette Liam. - Hon har sexdrömmar om minioner.
Bara minionen med ett öga. Ska den föreställa en kuk?
Hon googlade det på min dator och nu får jag massa skum reklam.
- Jag sa förlåt. - Audrey rakar sig mellan tuttarna.
Morgan har kysst sin kusin.
- Morgan har HPV. - Audrey har HPV.
Morgan hade sex på en lekplats. Morgan hade löss som vuxen.
- Audrey kan inte få orgasm. - Jo, men det tar bara jättelång tid.
Titta. Hey, hey.
- Det funkar. - Vad mer vill du veta? Vi säger allt.
Hur vet du så mycket om henne och hon om dig?
Hon är min bästis. Vi vet allt om varandra.
- Du har en bästis, va? - Klart hon har.
Kolla på henne. - Du är så charmig och har så många bra hobbies.
- Du har en bästis. - Ja.
- Berätta om din bästis. - Vem är hon?
- Vad heter hon? - Bobik.
- Bobik? - Bobik.
Berätta allt om henne.
- Bobik. - Det är en balansbom.
Det är en jävla balansbom.
Är din balansbom din jävla bästis? Nej, nej, nej!
Åh, fy fan.
Ditt jävla as, Henshaw.
- Okej. Spräng skiten. - Uppfattat. Vi skjuter granaterna.
- Herregud. - Vem är det?
Herregud.
- Sebastian! - Hej.
- Håll er nära! - Tack så mycket.
Herregud!
- Okej, jag litar på dig nu. - Det hoppas jag verkligen.
- Visa händerna! - Va?
In i biljäveln!
Vi?
PARIS, FRANKRIKE
Jag trodde att underrättelsetjänstens kontor skulle vara finare.
Det är tillfälligt. Vi vill inte väcka uppmärksamhet.
Jo, men en affisch? Lite gardiner? Betalar våra skattepengar det här?
- Du har inte betalat skatt på tre år. - Vet du det?
- Förlåt att jag inte gav dig stickan. - Nej, jag förstår.
- Drew sa åt dig att förvara den. - Vad finns det på stickan?
Den gjordes av den internationella terroristgruppen Highland.
De planerar en rad attacker.
Om vi haft den hade vi kunnat stoppa dem.
- Henshaw, mitt kontor. - Va?
Vänta, vänta. Är du chefen? En levande Judi Dench i vår mitt.
Du är chefen, men har ändå inte offrat ett uns kvinnlighet.
Varför har vi bara pratat med män-
- när denna varelse har svävat runt i husets korridorer? Herregud.
- Det var en komplimang. - Det där är statens Beyoncé.
Duffer, stanna här.
Jag har så mycket respekt för dig att det gör dig till ett objekt.
Ma´am!
Jag vet att jag gick för långt.
- Det du gjorde var närmare förräderi. - Jag försökte bara hjälpa till.
Hur lång tid sa din läkare att det tar för din arm att läka?
Tre månader för skottskadan, en månad för stukningen.
- Ta fyra månaders sjukledigt. - Nej, skadorna läker samtidigt.
Jag vet vad jag sa.
Berätta exakt vad du tänkte när du spolade ner stickan på toaletten.
Tänkte du "Nu vet jag! Människor dör på grund av den här"-
- "så jag rullar in den som en skit i toapapper och spolar ner den"?
- Är det roligt? Är döden rolig? - Nej, förlåt.
Men är det så du går på toaletten?
Toppen... Skratta ni, så ska jag berätta-
- hur många som har dött och kommer att dö på grund av er dumhet.
Förlåt. Jag måste fråga. Lindar du in händerna i toapapper-
- bajsar i det och slänger sen hela den grejen i toastolen?
- Det var en metafor. - Du vet att toastolen gör det åt dig?
Det var inte det jag sa.
- Jag bajsar normalt, som alla andra. - Ja, jag vet. Förlåt. Okej.
- Jag vill säga hej då. - Vart ska du?
Jag har suspenderats. Ni ska flyga hem till Los Angeles.
Duffer, kör dem till de Gaulle.
Ma´am. Ma´am.
Snälla, skicka inte hem oss. Spioneri är inte lätt. Vi vet det nu.
Men vi har hjälpt operationen mycket-
- och jag vet att stickan är borta, men vi är med i det här, chefen.
Och om du bara ger oss en chans så kan vi vara en bra resurs för er.
Kan du överväga att ha kvar oss-
-i denna underrättelsebyrå?
Snälla. Ma´am.
Okej. Visst.
Jag ska ta en risk med er två.
Verkligen?
- Jag skulle verkligen behöva er. - Va? Menar du allvar?
Nej.
Deras plan går om fyra timmar.
Vi ska nog bara flyga hem.
Att vi ens överlevde var ren tur. Jag vill verkligen åka hem.
Varför vill du hem mitt allt detta? Vi är en del av det här.
Det här är inte de som vi är. Okej? Vi har gjort tillräckligt.
Kan vi snälla bara flyga hem? Jag är klar.
- Morgan, nu. - Okej, ja, ja.
Jättebra idé. Seb, släpp av dem på flygplatsen på hemvägen.
Då kan du träna för din nästa karriär som flygbusschaufför.
Om vi hade haft kvar stickan, vad hade hänt?
- Hypotetiskt? - Ja.
Jag hade dekrypterat den, fått se Highlands planer och stoppat dem.
- Hur dekrypterar man nåt sånt? - Varför vill du veta allt det här?
För att stickan är i min vagina.
Va?
Alla tjatade om hur viktig den var och då spolar jag ju inte ner den.
- Varför gav du den inte till Duffer? - För att han är ett kräk.
- Så du sa att du ville hem för...? - För jag hade stickan i min vagina.
- Herregud! Herregud...! - Jag vet!
- Gör det ont? - Man vänjer sig.
- Så du ljög när subban torterade oss? - Ja.
Och du ljög för mig? Du bröt vårt heliga tillitsband.
- Förlåt. - Helt okej, för det var fantastiskt.
Jag vill inte verka oartig-
- men tror du att du kan ta ut den från det där stället som du...?
- I din...? - Ja.
- Här? - Titta bara inte hit.
Bäst du tar ut den, för den ultimata ironin vore-
- om du räddar världen och sen dör av blodförgiftning.
- Okej. - Där är den.
Ska jag lägga den i...?
- Typ en pappersnäsduk? - Nej. Jag tar den.
Ska du få tillbaka ditt jobb med den?
Folk på mitt jobb försökte döda oss. Jag vet inte vem jag kan lita på nu.
Men... tack.
För att... ni litade på mig.
Litar du på oss nu? Och låter oss hjälpa dig?
- Du är skadad och behöver oss. - Vi är naturbegåvningar och agenter.
Vi är halvproffs nu. Vi är proffs.
- Ska du smälta in klädd så där? - Ja.
Ser jag inte ut precis som en fransyska?
Jag ser ut som en fransyska. Du ser ut som en fransk gardin.
Ja, för jag kan hänga.
- Det är nåt skitskumt på stickan. - Förlåt då.
Alla är inte helvaxade porrstjärnor där nere. Vissa av oss har grejer.
Nej, jag menade informationen på den. Det är UD:s kryptering.
- Jaha. - Så klart. Vad menar du?
Hightland gjorde den inte, utan er regering.
- Jag kommer inte in i stickan. - Du är spion. Kan du inte hacka den?
De byter lösenord varje dygn. Även med en superdator tar det dar.
Så vad menar du?
- Vi kommer inte in i stickan. - Vi måste kunna göra nåt annat.
Inte om ni inte känner en expert på underrättelsetjänstens it-säkerhet.
Ett ögonblick.
Hej. Var är biblioteket?
Du är redan på biblioteket.
Det är allt jag minns av min highschool-franska.
Vilka repliker hade jag i den franska elevfilmen...?
- Kommer Christian hem från Rom i dag? - Jag känner inte Christian.
- Jag är en sorgsen puckelrygg. - Är du okej? Ska jag ringa nån?
Mördaren! Han är där inne! Han är där inne!
Åh, gud...
Nej?
Jag måste låna den här lite. Jag är där borta.
Visst.
Det är Edward.
Eddie. Eddie Snowden.
- Morgan från Buck´s Rock Camp här. - Herregud.
Morgan. Wow! Det var år och dar sen.
- Jag sände ett gäng mejl till dig. - Gjorde du?
Sablar! Det var irriterande. Jag vet inte vart de tog vägen.
- Du har kanske inget AOL-konto nu. - Nej, jag bytte till Gmail -04.
- Jag visste faktiskt det. - Just det. Klart du gjorde.
Jag har följt med i nyheterna.
Du måste förstå att vi inte dödade nån med vilje.
Så klart. Det kallas snärjning. De jobbar så.
Vad behöver du?
- Är du nära en dator? - Alltid.
Stort H. Snabel-a. Litet U.
Litet J. Procenttecken.
- Ja, procenttecken. - Stort Y.
ÅTKOMST BEVILJAD
- Herregud, det var rätt. - Och?
- Vad är Highlands planer? - Det här är inte Highlands planer.
Minnet är en bakväg till hela internet.
Ekonomi, mejl. Allas hemligheter.
- Vi måste sticka härifrån nu. - Vi måste dra.
- Morgan! - Ring mig om du kommer till LA.
LA blir svårt.
BUDAPEST, UNGERN
- Jag har ett mål till. - Dubbla priset.
Nej, du har misslyckats två gånger. Tjejerna lever.
På Highland är de väldigt arga.
Nämen hej, min sköna.
Baby, vad har du gjort i ansiktet?
Vad har du gjort i ditt?
MÅL 3
- Vart ska vi, chefen? - Amsterdam. Där är vi säkra.
- Kan jag hjälpa dig? - Tack.
- Fina tuttar. - Tack.
AMSTERDAM, NEDERLÄNDERNA
Man gömmer sig bäst bland många skumma typer.
Är det så här crack luktar?
Är det paret i gymnastiksalen? Ivan och Raisa Petrenko.
De leder Highlands brottssyndikat. Från Moskva.
Oligarker, vapenhandlare och före detta gymnastiktränare.
Det här är deras proffsmördare och före detta elev.
- Jag är inget fan. - Kom hit.
Vi är på nyheterna. Vi är på tv. Det händer nu.
...mordet på en lokal ögonläkare som kan ha haft ett sexuellt motiv.
Sexuellt motiv? Önskar han, ja.
FBI har släppt de misstänktas Facebookmeddelanden.
Fan, Morgan, våra chattar.
"Jag önskar att han kunde dö."
"Är det för mycket begärt?"
"Att nån mördar honom."
Det skrev Audrey Stockman. "Vill du att jag ska mörda honom?"
"Jag gör det absolut."
"Vänner gör sånt. Notemoji."
"Notemoji." Svarade Morgan Freeman.
Du heter Morgan Freeman. Jag kom på det nu.
Jag kan alltid boka bord var jag vill.
Audrey hade aldrig gjort det.
Hon är inte en sån människa.
Hon är inte så sofistikerad.
Hon är 30 år och har inte ens en sängram.
En resårmadrass räknas. Vi har pratat om det här.
Amerikaner?
- Hey. - Hej.
Hoppas du inte är ledsen för det tjejen sa på nyheterna.
Jag är inte så förvånad. Jag har aldrig gjort nåt lika imponerande.
Jag har sett dig göra imponerande saker.
Du sköt jättebra på kaféet. Du lurade mig med troféerna.
Du knäcktes inte när du torterades och du körde upp grejen i din...
...grej.
Jag är imponerad av dig också. Du riskerade hela ditt liv för mig.
Inte många hade gjort det. Inklusive min exkille.
Ja, angående det... Jag vill förklara en sak.
- Du var mer än Drews täckmantel. - Hur vet du det?
- Jag var med när ni träffades. - På baren?
På gatan i övervakningsbilen. Drew skulle släcka ett mål där.
- Vem? - Bartendern. Han rekryterade åt IS.
En hantverks-bourboncocktail med tobaksbeska och rabarberzest.
Kan du identifiera honom som målet?
Förlåt.
- Har den äran. - Nej. Bli inte distraherad.
Det är inte min födelsedag. Jag bär den för värmen.
- Om det var din födelsedag... - Hon är rolig.
Thayer, gå bort från henne nu.
Att i vår bransch vara med nån och tycka om dem...
Det gör vårt jobb svårare.
Så om Drew försökte med dig så var det äkta.
Och den sämsta låten på jukeboxen är "Your Body Is a Wonderland". Lätt.
Herregud, vad? Nej, aldrig. Absolut inte. Nej.
- Jag miste oskulden till den låten. - Va?
Till vem? Världens sliskigaste kille?
Hej.
Rookworst. Eller hur?
Det funkar alltid. Det är rätt kul.
- Morgan? - Hon pratar för mycket.
Duffer.
Vänta, vänta, vänta!
Dit bort!
Upp med händerna. Båda händerna, invaliden.
Kom igen, Seb, högre. Bara för att jag kan.
Är det här din hämnd? Jag suspenderades. Du vann.
Jag vet att jag vann.
Jag är bara här för det här.
Fast nu har jag ett par lösa ändar att knyta ihop.
Han har inget med det att göra. Det här är bara Morgan och jag.
- Åk till CIA och säg det till dem. - Jisses.
Vet du inte att jag är skurken?
Han är inte här för CIA. Han jobbar åt Highland nu.
Ni vet inte vad kinesiska och ryska maffian betalar. Ja, alla maffior.
Så nu dödar jag er och drar sen.
Även om det var kul att se er leka råtta, mullvad och flummig spion.
- Okej, jag fattar. - Det var roligt för att jag är rolig.
Skit samma, för en sak är mäktigare än pennan - och det är en pistol!
- För att du häcklade mig, Audrey... - Snälla, gör det inte.
- Duffer, gör det inte. - Du dör först.
Den här mannen vill råna oss, va?
Ja. Ja, absolut.
- Det är läskigt. - Ja.
- Hur hittade han oss? - Vet inte. Vi var jätteförsiktiga.
Vi använde bara kontanter. Inga mobiler.
Morgan... Ringde du dina föräldrar igen?
Ja, jag var tvungen. Pappa hade trott att jag var död om han hört om Roger.
Så jag köpte en kontantkortsmobil.
Jag ringde i en sekund: "Jag lever." Sen kastade jag den.
- De kan inte spåra under två minuter. - Så är det inte längre.
Jag vet det nu.
Herregud, han vaknar till liv. Han återupplivas.
- Okej, mobilen. Det är vettigare. - Det krävs ett tumavtryck.
Där är tummen.
- Jag står, så jag kan inte. - Herregud.
Det står: "Sms:a mig när du har paketet."
Skriv att vi har paketet och fråga vart det ska.
Den låstes igen. Vänta.
Han skrev: "Ta med den till Operation Albrecht."
- Vad är Operation Albrecht? - Jag kollar hans mejl.
- Han har pratat med en Hunter Pierce. - Alltså en bögporrstjärna.
Highland skulle köpa den av Duffer. De kallade det Operation Albrecht.
Det ska ske i morgon kväll på en gala på Berlins tekniska museum.
Sms:a att vi möter dem där med minnesstickan.
Mobilen är låst igen. Jag behöver tumavtrycket. Glöm det.
- Tummen! - Audrey?
Herregud.
Tummen upp.
Nu.
Planen är att vi åker till Berlin.
BERLIN, TYSKLAND
- Ska vi bara gå rakt in? - Vi spelar två på gästlistan.
Kanadas ambassadör med fru.
- Vet inte folk hur de ser ut? - Nej. Ingen minns en kanadensare.
De landar på Tegel kl. 14.
- Kan jag spela britt? - Gör inte det.
Tjenare! Är ni Mullicays? Perfekt. Jag är Bill.
Jag vet vad ni tänker. Hur hamnar en tjomme från East End i Berlin?
Jag berättar på vägen till bilen.
Jag sa: "Vad gör du här, drottningen?"
Hon sa: "Jag var uttråkad på slottet och var tvungen att gå ut."
Okej, då åker vi.
- Nej, vi blir rånade! Inte nu igen! - Ledsen.
Snälla, nej. Jag har en liten flicka där hemma. Min fru är död.
- Kliv ut! De sover! - Jag hittade på en historia.
Hoppas jag ser ut som ambassadörens fru.
Hoppas jag ser ut som Chris Kirkpatrick.
- Är jag klar? - Ja.
Vi bör båda byta utseende av förklädnadsskäl.
Du kommer att se ut... som Amanda Mullicay.
Och jag kommer att se ut som...
Fan, jag kommer att se ut som du. Då har vi bara bytt utseende.
Om de letar efter en blondin och en brunett så är vi det.
- Vi klantade oss. - Hoppas det inte dödar oss i kväll.
Nej. Vi ska inte dö i kväll.
Nej. Men om vi dör... Vi dör inte, men om vi dör...
Det har hänt mycket otäckt den här veckan-
- men... det har varit mitt livs bästa vecka.
Verkligen?
Att bara vara här ute på alla äventyr med dig-
- och göra det rätta och utan att nån dömer mig... Jag vet inte.
Brukar du känna dig dömd?
Det som Drew sa om att jag är lite för mycket har jag hört förut.
Du är inte lite för mycket.
- Jag är mycket för mycket. - Nej, det är du inte.
- Säger bara du och mina föräldrar. - Bara för att alla andra är tråkiga.
Förlåt.
- Jag är så stolt över dig. - Och jag är stolt över dig.
Så dö inte, okej?
Då dör jag. Då är vi båda döda och det vore slöseri.
- Morgan? Är du i ställning? - Ja, jag föddes i ställning.
Alla föds i ställning. Därför heter det fosterställning.
Jag förstod det nu.
- Amanda. - Ethan.
Bara uppför dig naturligt. Det är bara en normal kväll.
Att uppträda med Cirque du Soleil är en dröm för mig.
Jag är grymt redo. Jag gick en akrobat- och clownkurs.
Det var stenhårt och jag glänste.
Du ska inte uppträda. Du ska bakom scenen sköta övervakningen.
- Vi måste hitta köparen. - Okej, men...
- Inte bara en låt? - Nej.
Men ser jag inte målet bättre om jag snurrar i den snurrande silvergrejen?
- I trapetsen då? Jag är utbildad. - Nej.
Okej. Mongoose, klart slut.
- Hörni. Jag ser en skum typ. - Okej. Håll dig lugn.
- Kan du beskriva personen? - Han har en galen snurrig mustasch.
Stora, buskiga ögonbryn och...
Han håller i en pengasäck. Vi har vår köpare.
- Jag tror att han är med i showen. - En riktig skurk ser inte ut så där.
Jag följer min magkänsla. Ledsen.
Och jag hade fel. Han är med i showen. Han är med i showen.
- Vad? - Det är Tom och Marsha.
Drews falska föräldrar. Eller vilka de nu är.
Morgan, gå in bakom scenen. Jag är avslöjad.
Vem tog av dig slöjan?
- Det är inte roligt. - Nej, inte alls.
Håll ihop tills jag kommer.
- Är stickan på ett säkert ställe? - Mycket säkert.
- Samma ställe som sist? - Du får se.
Jag menar inte att du får se... Snälla, gå bara.
Ingen rökning, sir.
Förlåt. Hemsk ovana, jag vet. Vill du ha en?
- Jag röker inte, sir. - Inte jag heller.
Sebastian.
Sebastian, du fick ett sms.
Sebastian, är allt okej?
På plats. Var är du?
Jag ser dig inte.
Artillerirummet.
- Sebastian svarar inte. - Det är skitdåligt.
- Eller inte. Bli inte rädd. - Köparen sms: ade mig.
- Jag måste möta honom. Eller henne. - Kvinnor kan också vara terrorister.
- Vi kan göra allt vi vill göra. - Hitta Sebastian. Han är i närheten.
Okej.
Ja, då klättrar jag upp på stegen. Jag vet...
Morgan?
Trapetsplattan är bästa utsiktsplatsen.
Morgan! Herregud...
- Audrey, herregud. - Vad fan?
Okej...
Audrey, steglitsen har nått sin väldigt prekära sittpinne.
Jag tror att jag är runt... 600 meter över marken.
Nej.
Okej, jag ska... Vänta.
Va? Ursäkta.
Ge mig stegen. Jävlar.
- Drew, du ska vara död. - Död, ja. Jag var på gränsen.
Men tanken på att du var där ute höll mig vid liv.
- Jag är här för att rädda dig. - Mig?
- Och stoppa Henshaw. - Sebastian? Nej, han hjälper oss.
- Audrey, vet du vad Highland är? - Ja.
Sebastian jobbar åt Highland.
Nej, det är omöjligt. Varför skulle han riskera livet och få sparken?
Sa han att ni söker en köpare här? Du är här så att han kan döda mig.
Han använde dig som lockbete för att hitta mig.
Han visste att jag skulle komma efter dig.
Att jag aldrig låter honom skada dig.
- Och här är jag nu. - Ja.
Audrey, jag har dåliga nyheter. Nadedja lever fortfarande.
Och hon står på den andra trapetsplattan nu.
Hon kan ha en bomb på sig. Det är kanske en terroristattack.
Hon verkar inte vara en självmordsbombare.
Hon har hög självaktning. Hon är så självupptagen.
Poängen är att jag ser på henne och hon vill definitivt döda mig.
Och sen ger hon sig på dig.
Jag måste fixa det.
Jag klarar det.
Kom ihåg det du lärde dig på New Jerseys cirkusskola.
- Får jag fråga dig en sak? - Vad som helst.
Lämnade du stickan hos mig för att du trodde att jag aldrig skulle flytta?
Att jag inte skulle utvecklas eller komma nånvart?
Skickade du mig till Wien för att jag inte skulle ifrågasätta nåt?
Nej. Nej, nej. Jag menar...
- Jag underskattade dig. - Du sårade mig.
Jag är hemskt ledsen. Jag var tvungen.
Men nu när jag har sett allt som du har gjort...
Jag har aldrig älskat dig mer.
- Älskar du mig? - Jag älskar dig, Audrey Stockman.
Det ser äkta ut.
Vad hette nunnan som slog dig på det där jävla barnhemmet-
-som du växte upp på, din benget?
Audrey? Audrey? Jag klarade det.
Vi är utom fara.
Audrey.
Audrey?
Fan.
- Gav din chef dig nya spionprylar? - Nej.
Kanadensare nu? Bra.
- Jag hade inte öppnat det. - Spränger den skallen av mig?
Jag hade aldrig gissat på "tumme".
Nåt mer, agent 00-Sexig?
Stickan är inte där.
Kom igen.
Du kan lita på mig.
Verkligen? För du sa att jag inte skulle lita på nån.
- Gå! Gå! - Sebastian?
- Audrey, backa. Han är med dem. - Thayer?
Audrey, gå bort från honom. Han kommer att döda oss alla.
Han sa samma sak om dig.
Hej.
- Thayer, fimpa målet. - Skit ner dig, pappa.
Mamma.
- Vänta, vänta! Vänta, stopp. - Audrey, lyssna på mig.
- Drew jobbar åt Highland. - Sebastian jobbade åt Highland.
- Han jobbade med Duffer också. - Sebastian jobbade med Duffer.
Drew sände mördaren till gympasalen.
Sebastian sände mördaren till gympasalen.
- Du kan inte beskylla mig för samma. - Jo, för jag har pistolen.
- Är du okej? - Jag är livrädd.
Det är ingen fara, det är okej.
- Förlåt att jag drog in dig i det. - Det är okej. Det är okej.
- Kan vi bara åka hem? - Ja. Jag ska ta hand om dig.
Letar du efter den här?
Audrey. Det där är gulligt, men du vet nog inte vad du gör.
- Du underskattar mig fortfarande. - Audrey, kom igen nu.
- Audrey. - Släpp mig!
Åh, Morgan. Alltid lika dramatisk.
Fan!
Bäst du snor på. Gör slut på mig.
Nej, just det. Du avslutar aldrig nåt.
För att citera ett sms jag fick:
"Hejsan - det är slut. Ledsen."
Audrey, nej.
Jag ljög.
Polis! Stilla! Släpp vapnet!
Drew Thayer, rör dig inte. Du är gripen.
Vi har gripit Drew Thayer.
Lite för mycket? Eller hur?
Herregud. Är du okej?
- Jag är okej. Är du okej? - Ja.
Sebastian?
Vad fan?!
Västarna räddar ens liv, men hindrar inte att revben bryts.
Du lever!
Åh, du lever.
- Vad är Heimlichmanövern? - Vad är Heimlichmanövern?
Instrument, 800 dollar.
Det var ett långt nummer. Hallå?
- Mamma, jag lever. - Är du okej?
- Jag ska sänka. - Jag kör dig i högtalaren.
- Jag ska bara sänka volymen. - Tryck...
- Tryck "input". - Jag ser inte "input".
Jag ringer från en internationell spions telefon.
- Vem är spion? - "Input" gör inget.
Han är internationell spion och han heter Sebastian Henshaw.
- Han jobbar åt MI6. - Mor...
Kan hon låta bli att avslöja min identitet?
- Hon berättar allt för dem. - Vänta. Det kommer ett samtal till.
Jag älskar er.
Sebastian Henshaws telefon. Det är Morgan som talar.
- Var är Henshaw? - Är du den som jag tror att det är?
Hur ska jag veta vem du tror att det är?
Herregud, det är du.
Jag låter Audrey och Sebastian få vara ifred lite just nu.
- Förstår du vad jag menar? - Be honom ringa mig.
Jag har bevisat att jag är en pålitlig nybörjaragent. Ge mig meddelandet.
Säg till honom att han kan komma tillbaka till kontoret på måndag.
Verkligen? Jösses! Helt suveränt.
Han blir så glad. Tack, snälla.
- Fast måndag blir svårt för mig. - Nej, nej, nej.
Jag ska prova igen för en reklamfilm, men skit samma.
- Jag lämnar återbud. - Du kommer inte på måndag, Morgan.
Jag kommer inte på måndag. Kors, det skulle jag aldrig göra.
- Kanon. Tack. - Vi ses på måndag.
Vad vill du ha i ditt kaffe?
- Vad säger du om första Europaresan? - Jag måste säga sanningen.
- Det var definitivt inte tråkigt. - Nej.
Men jag gjorde inte allt som jag ville göra.
Jaså? Vad glömde du?
- Nej. Nej, nej, nej... - Förlåt. Jag trodde att du och jag...
- Det gjorde ont i bröstet. - Bit ihop då!
Hey. Jag älskar det här. Ursäkta att jag stör.
Jag pratade med MI6-tjejen. Du vet vad du ska göra med stickan.
- Jag har den den här gången. - Du ska ha den på ett säkert ställe.
Så jag svalde den till slut.
- Stor personlig seger för mig. - Vi måste förstöra den.
Ja. Så fort den kommer ut. Du förstår, va?
Jag borde prata med min chef.
Ja. Hej då.
Va? Okej! Okej!
Ja, ja! Ja, ja, ja!
ETT ÅR SENARE
- Har den äran! - Domo arigato.
Okej. Blås, baby, blås!
Hoppas du önskade att du skulle bli underhållen.
Killar, killar, killar. Det är bara en mikrofon.
Fast jag måste varna er...
Ni kan bli hänförda. Två, tre, fyra, kör.
Härligt att vara här i Tokyo med dig, min heta, lilla eda-mamma.
Jag har älskat dig från då till nu-dlar.
Japansk mat-ordlekar är underhållningen.
Jag ska sashi-mej hit bort till dessa vrålsnygga ra-män.
Gillar ni mina matordlekar? Eller är de terror-yaki?
Audrey, jag älskar dig så mycket. Har den äran, baby.
HAR DEN ÄRAN AUDREY
- Morgan! Det skulle du inte ha gjort. - Ändå gjorde jag det.
- Okej, Morgan, det är dags. - Shumai-aj-aj! Kolla på dig.
Ska vi köra lite utrop och svar för att fira Audrey?
När jag säger "grattis", säger du "på födelsedan". Grattis...
Har den äran.
Jag har känt Audrey i kanske 15 år.
Och på den tiden har hon inte förändrats ett enda dugg.
Jag känner henne utan och innan.
Och hon är mycket simpel.
Hon har inte den mentala förmågan att göra nåt sånt här, tror jag inte.
Hon är en kär vän.
De sa nåt om att de gjorde det för en kille eller nåt.
Ja, nån dog mitt framför dem. En av deras pojkvänner eller nåt.
Jag vet inte. Det var av kärlek.
Att i spegeln se ansiktet på en som var hennes vän var jättesvårt.
Vi måste komma ihåg att de riktiga offren i såna här fall är vännerna.
Barndomsvännerna som var med från dag ett.
Som måste bära den här bördan och måste bära... Förlåt.
...och måste bära den här bördan under lång tid framöver.
- Vad skulle ni säga till dem nu? - Jag skulle säga vad jag tycker.
- Jag vill ha min midjeväska. - Ja, ge mig min midjeväska.
Mitt pass, mina pengar, mitt läppglans, mina nycklar, min mobil...
De tog allt.
Jag tror inte att Audrey gjorde det-
- men, Audrey, om du gjorde det... så förlåter jag dig.
Om nån i Australien tittar nu, vad vill ni säga till dem?
Vi har så himla roligt! Hej! Vi är med i tv.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2018
Ansvarig utgivare: Anders Melin