PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Kde to je?
Pokud ti mám říkat „pane“,
raději půjdu žít do města duchů
s šílenou čarodějkou,
která by mi ve spánku nejspíš snědla oči.
Možná jsem už moc dlouho sám.
Už žádné ničení.
Už žádné ohně.
Zabijte lidi, ale město nechte stát.
Řekněte to ostatním.
Třeba se tu jednou zabydlí jiní.
Nebo se možná město
jednou stane památníkem.
Další nadějný nápad, který zemřel ve spánku.
To je krásná noc.
Co to, do pekla, je?
To je velmi pravděpodobně skutečné peklo.
Jak to víte?
Díky jedné hrozné noci s českým králem
a pytlem něčeho, co nakonec bylo opium.
Na příběhy nemáme čas.
Zavřete tu pekelnou bránu?
Není to snadné, ale pokusím se.
Sypho, kryješ mi záda?
Vždycky.
Proč ta věc ještě stojí?
Protože je plná duší nedávno zavražděných.
Takže ji musím zabít několikrát?
A to je prý ve vesnicích v noci nuda.
Salo, ty šmejde.
Ty bastarde.
Porazil jsi mě. Dobrá práce.
Ale válku nevyhraješ.
Moji muži jsou všude.
Je konec.
Už jsi mrtvý.
Pusť mě.
Salo.
Uteč přes pole do lesa.
Dojdi k rozcestí a přes potok až k jabloni.
Postav se před ni.
Uvidíš svou cestu do bezpečí.
Proč? Proč mi to říkáš?
Ukázalo se,
že tvoje soudy byly lepší.
Uteč, Salo.
Nedaří se mi!
Zatraceně!
K čertu s váma!
Tohle všechno, abyste přivedli zpátky Vlada Tepese?
Tolik smrti a hrůzy pro tuhle pijavici?
Ano.
Tohle všechno.
Tolik nashromážděné síly
z města, kterému jste vypili duši.
Já s tímhle oknem nic nenadělám.
Ale ty ano.
Ukaž mi, co chci vidět, ty zmetku!
On je vážně kouzelník.
Ukaž mi to!
Belmonte, zabijte to!
Zavírám chodbu!
Rychle utečte!
Děkuju! Děkuju vám oběma!
Zase se setkáme!
Co se to děje?
Ty jsi nám lhal.
- Nelhal. - Ale lhal.
Protože nám lžou všichni.
Všichni nám něco tají.
Nepomůžeš nám, protože nám nepomáhá nikdo.
Zjistíme, jak s tím hradem pohnout.
Najdeme všechna tvá tajemství a vybudujeme si vlastní říši.
Dal jsem vám všechno.
Ne, nedal.
To nedělá nikdo.
Lhala nám a podváděla nás půlka světa.
To máme věřit, že ty jsi jiný?
Snažil jsem se být.
Magii jsi nás nenaučil.
Nechceš pohnout hradem. Jsi jako ostatní.
Prosím.
Vím, že jste měli těžký život,
ale svět nestojí proti vám.
Já nestojím proti vám.
Jistě, že ne.
Ty už jsi mrtvý.
Říkal jsem, že můj otec neměl rád kouzelné zbraně,
ne, že je nepoužívám já.
Nikdy jsem vám nelhal.
Zabil jsem Salu.
Kde je?
Běžte přes pole do lesa.
Dojdete na rozcestí.
Tam ho najdete.
A najděte můj nůž.
Proč?
Protože
na toho zmetka počkám v pekle
a zabiju ho znovu, až se tam objeví.
Spalte můj dům.
Co to je?
Pod ním.
Tuhle jámu používal často.
A co ty malý kosti?
Zvířecí?
Máme ten dům spálit.
Ještě pořád stojí.
To máme spálit jednu z posledních budov?
Bylo to jeho poslední přání.
Víš co?
Nakoukneme tam.
Chci vědět, co je za těma dveřma.
To mi nepřijde správný.
No tak.
Měl všude pořádek.
Možná se tu něco bude hodit přeživším.
Tady každý malý příběh vyvolá povyk.
Nehoda při farmaření, nemoc, ztracené dítě.
Vedení města nezní moc zábavně.
Má to svá malá potěšení.
To oblečení v jámě.
Ty malý kosti.
Jo.
Říkal, že zabil Salu.
Jo.
Byla to jeho jáma.
Byl soudce
a našel si svoje potěšení.
Chci odsud odejít.
Hned.
A nikdy se nevrátit.
Morana je geniální.
Ale byl to můj nápad.
- Já... - Ne, Strigo.
Řekni to. Morana je geniální.
Stejně to byl můj nápad.
Tvůj nápad zněl, jako by sem přišel vesnický blázen
a řekl: „Myslím, že zapálíme oheň, když dáme rybě pěstí.“
Nedávalo to smysl, ale Morana si s tím poradila.
Proboha.
Strigo, ona to ví.
To tedy nevím.
Ale víš.
Jak to můžeš vědět?
Jsem geniální.
Všechny jste geniální, tak se nehádejte.
Co ten tady dělá?
Lenore, tohle je naše komnata.
Nepouštíme sem ani stráže.
Chtěly jste Hectorovu pomoc?
Tak tady občas bude s námi.
Chytej.
Co to je?
Máme tu pár upířích kouzelníků.
Nechala jsem je vyrobit.
Také mi půjčil tu knihu.
Kouzelný kovář.
Troufalá volba.
Striga ho přes Vánoce málem nechala usmažit na sluníčku,
když roztavil její brnění, aby si vyrobil nový nohy.
To je on. Milý stařík, jen má divný tik.
Otrocké prsteny.
Jeden se dostal Hectorovi na ruku,
když mi přísahal svou věrnost.
Co prosím?
Ano. Byl v tu chvíli ve mně.
Když Hector vyvolá nočního tvora, je věrný jemu.
On je ale kouzlem prstenů vázaný ke mně.
Když vytvoří nočního tvora, je věrný tomu,
kdo přísahal věrnost mně, takže mně bude věrný také.
Prsteny jsou propojené.
Nasaďte si je a jeho noční tvorové budou věrní i vám.
A když Hector zkusí prsten sundat, utéct, nebo nám ublížit,
prsten mu způsobí takovou bolest,
že si z toho vytlačí vlastní srdce do kaťat.
Problém vyřešen.
Zatraceně.
Na oplátku pro něj upravíme jednu ze starých budov,
aby tam mohl žít.
A upravíme ji pěkně.
Bude si žít stejně dobře jako my
a nebude muset zůstat v zámku.
Tak to si nemyslím.
Já ano.
Musí z toho něco mít.
Bude mít pohodlný život a pocit bezpečí.
A můžu...
Tiše. Lidé se baví.
Morana vše zařídí, Striga zorganizuje vyvolávání
a Carmilla to schválí a smíří se s tím.
Já nejsem geniální, to ona.
Naše upíří sestra měla svůj vlastní plán.
Bože můj.
Ty jsi ho adoptovala.
Carmillo?
Dobře, tak fajn.
A v domě musí mít velkou postel.
Ukázalo se, že v sexu je docela dobrý. Chci ho učit.
Jdi ode mě. Vážně.
Odejdi, prosím.
To jsem nepotřebovala vědět.
- Mějte se. - Nebo snad ano?
Podvedla jsi mě. Zotročila jsi mě.
To jsem neudělala.
Udělala jsi ze mě otroka.
Můj život skončil.
Tvůj život je zachráněný, Hectore.
A dala jsem ti, co jsi potřeboval.
Jsi můj mazlíček.
Tohle nemohlo dopadnout hůř.
Co se to stalo?
Pár měsíců jsme žili tvůj život.
Plný dobrodružství a vítězství.
A teď...
...žijeme můj život.
Dobrá,
mohl jsem všude kolem dát cedule.
„Nevstupovat. Smrtelné nebezpečí. Beznaděj.“
Něco takového.
Ale tohle asi bude fungovat taky.
Tátovi určitě.