Dokážeš zprovoznit to zrcadlo?
Asi ano. Ale nedokážu dělat dvě věci naráz.
Umím trochu chaldejsky.
A umím zacházet s dálkovými zrcadly. Čeho se mám ujmout?
Já neumím nic z toho.
No tak, Belmonte, je to na tobě.
Jsi buď poslední z rodu válečníků, nebo ožrala šťastlivec.
Tak co?
Dobře, zprovozni to zrcadlo, Alucarde.
Chci vědět, kolik jich je, co jsou zač a jaké mají zbraně.
Ty se nenech rušit, Sypho.
Já jdu opevnit vchod.
O podobě našich útočníků se přesvědčíme rychleji na vlastní oči, Belmonte.
S tím musím souhlasit. Nějaké další návrhy?
- Ty mě žádáš o radu? - Jsme v tom společně, Alucarde.
Furt jsi parchant,
ale parchant, se kterým jsem v Grešitu bojoval bok po boku.
Máš proti tomu něco?
Vůbec nic.
Takže co navrhuješ?
Najít pomocí zrcadla Drákulův hrad. Teď hned.
Jsme tu v pasti, dřív nebo později nás přemůžou.
Pokud tedy nezměníme pravidla boje.
Souhlas. Sypho!
Už to skoro mám!
Ochráním tě, co nejdéle budu moct.
Já vím.
Tady tě máme.
Breila.
A vše jen pro udržení míru mezi kňourající zvěří, co stejně do roka pojde hlady.
No nic.
Pokud mi to zajistí chvíli ticha…
Takže do Breily.
Proč já?
Posvěť řeku, biskupe.
Udělej z ní svěcenou vodu.
Ohnivá saň… Přesně ta mi v podzemí plném papíru chyběla.
Ještěže jsem si s tím bičem nehrál v dětství.
Až se vrátíš do tý zasraný pekelný díry, ze který jsi vylezl,
vyřiď kamarádům, že tu na ně pořád čekají Belmontové.
Ty vypadáš na pěkně zlýho šmejda.
Ještěže tu mám…
tenhle klacek!
Takže…
pochopím, když se teď dáš na útěk.
- Jdeme. - Co?
- Půjdeš se mnou. - Proč?
Sám sis to zvolil, Hektore. Na hrad se už vrátit nemůžeš.
Zradil jsi staříka.
Já… já jsem…
Proboha.
Pořád jsi to samé mimino, kterému vzali jeho mršiny.
Izák je pořád ten nuzák, co ho bili na ulici
a Drákula vztekle ničí svět,
protože mu někdo zabil zvířátko.
Nejste nic víc než přerostlé děti!
Přejdi ten most.
Teď už jsi můj, kováři.
Nemáš nikoho než mě.
Mám to!
Našel jsi hrad?
Podívej se sama.
Skvěle. Soustřeď se na něj.
Musím ho vidět, abych se na něj mohla zaměřit.
- Zaměřit? - O tom je celá magie, Alucarde.
Přetváření věcí podle vlastního záměru.
A můj záměr je přitáhnout tu šerednou věc sem.
- Drákulo. - Setkali jsme se v Breile s odporem?
Byli jsme v Breile zrazeni.
Nepoznávám jejich barvy, ale hrad napadli upíří vojáci.
Jaké jsou jejich barvy?
Černá s bílým lemem.
To jsou barvy Štýrska.
Carmilla se konečně rozhoupala.
Co to bylo?
Já…
Nejsem si jistý.
Zbyl ještě někdo oddaný nám?
Právě se snaží udržet hlavní sál.
Dalších tucet jsem shromáždil cestou sem. Čekají venku.
Tak půjdeme dolů, Izáku.
Můj hrad mi nikdo nevezme.
Vzpírá se mi.
Je to jako zároveň tahat za kotvu a tlačit do mlýnského kola.
Používá k přemisťování hradu motor. Ten se ti snaží vzdorovat.
Do hajzlu.
Počkejte.
Magie!
Dělej, co říkám.
Co to kurva bylo?
Dokázala jsem to!
Kam jsi ho postavila, Sypho?
Přímo nad nás.
Přesně tak.
Postavila jsem ho nad podzemní komplex, který drží pohromadě jen dřevo a hlína.
Měli bychom jít.
Překlad titulků: Petr Kabelka