Já jsem příjemný. Fakt jo.
Vím, jak být příjemný.
Ne, nevíš.
Vím, jsem příjemný ke všem.
Tak proč je většina tvých historek o tom, že někam přijedeš a někdo ti dá pěstí?
To je proto, že všichni ostatní stojej za starou belu.
- Vidíš? - Co?
Tak jaký je plán?
Vypravěči už odjeli?
Jo.
To je mi líto.
Až uspějeme, setkáte se znovu za mnohem šťastnějších okolností.
Vidíš? On ví, jak být příjemný.
Je to pravda? Může se jeho hrad přemisťovat?
Slyšeli jsme příběhy, ale někdy je těžké poznat ty pravdivé.
Jen jí o Drákulově hradu pověz, Alucarde. Horší den už mít nemůže.
Drákulův hrad cestuje. Jak to jen popsat?
Putuje bez pohybu. Objevuje se z ničeho nic, jako by…
Jako by šlo o magii.
Musí jít nějak polapit. Kde začneme?
Já chci domů.
Ty už jsi zase pil?
Kéž by, ale ne.
Jen chci jít domů.
Do starého sídla Belmontů.
Měl jsem za to, že bylo zničeno.
Vesničany s vidlemi, pochodněmi a tak.
To bylo, ale jeho hodnota neleží v domu samotném,
ale v tom, co je pod ním.
Belmontova tvrz, naše rodinná knihovna a pokladnice.
Znalosti rodu Belmontů shromažďované po generace bojů se stvůrami noci.
To zní zajímavě.
Jestli tvrz ještě stojí.
Jestli existuje vodítko, jak najít a zabít Drákulu,
bude určitě tam.
Teď hádáš.
Hádám.
Sice se sám v magii nevyznám, ale moje rodina tam uložila vše, co kdy našla.
Včetně kouzelných knih a všeho ostatního divného balastu.
Mně to nic neřekne.
Ale vám dvěma by mohlo.
Tak to máme štěstí, že jsem tě nezabil a nesnědl, Belmonte.
A že já tebe nestáhl z kůže a neudělal si z tebe boty, Alucarde.
My se rozhodně nudit nebudeme.
Najdu nám krytý povoz, jestli se vy dva zvládnete nezabít, co budu pryč.
Prosím tě, nejsme děti.
- Naser si a chcípni. - Trhni si.
Věříš, že u vás najdeme něco, čím dokážeme otce zabít?
Upřímně řečeno
mě jen nic lepšího nenapadá.
Vím jen, že teď na to určitě nejsme vybaveni.
Věřím ti, Belmonte. Snad toho nebudu litovat.
Všichni toho nakonec litují.
Ne, ne, ne! Drákula rozhodne, ne ty.
Vyhrožuj mi, jak je libo.
Zemřu pro něj, jestli ty nepadneš jako první.
Nezpochybňuj moji oddanost!
Jen říkám, že našich cílů je možné dosáhnout i bez skotačení v krvi dětí.
To by stačilo!
Řekl jsem, že naše další kroky povedou Hektor a Izák.
Ihned přestaňte s tímhle dětinským hašteřením!
Řekl jsem…
Řekl jsem přestaňte!
Já jsem Carmilla.
Přicházím ze Štýrska, abych se přidala k válečné radě.
Vaše přítomnost byla vyžádána už před nějakou dobou, Carmillo Štýrská.
Vskutku. Ale váš mocný hrad cestuje sem a tam.
A když vám s válkou radí tolik neohrožených upířích generálů,
k čemu je vám vládkyně jedné državy?
I přesto však, můj pane,
byla vaše vojska odražena mrzkým městským státem.
Vaši generálové jsou rozhádaní.
Proto jsem usoudila, že je načase vám nabídnout můj náhled na situaci.
A jaký je tedy tvůj náhled, Carmillo?
Proč nebyla vaše manželka nikdy proměněna?
Co jsi to řekla?
Vzali jste se. Měli jste dítě.
A přesto jste z ní neudělal upírku.
Proč ne?
Měl jste ji jako lidského mazlíčka?
A jestli ano, proč kvůli tomu šla celá upíří společnost do války?
To probereme o samotě.
Pojď se mnou.
Nuže?
Přál jste si se mnou mluvit, můj pane.
Tvůj příchod byl velmi dramatický, Carmillo.
Nechtěla jsem vás nijak urazit.
Chtěla jsem jen znepokojit přítomné muže.
V takovýchto situacích preferuji co nejvýhodnější postavení.
A jak ses sem dostala?
Godbrand mě průběžně informoval o tom, kam se přesouváte.
Jeho současná pozice mi rovněž vyhovovala.
A proč že s tebou Godbrand udržuje pravidelnou komunikaci?
Předpokládám, že se se mnou chce vyspat.
A uspěje?
Ale můj pane.
Od jiného muže by tohle byla nepřípustná drzost.
Rád mám přehled o vztazích a dohodách svých generálů.
Možná… kdyby všichni muži na světě náhle zemřeli.
A s nimi polovina žen a některá zvířata.
Výtečně, Carmillo.
Když jsme u té drzosti…
Odsoudila jsi mě před mými generály za neproměnění mé ženy v upírku.
Jakou výhodu ti přinese můj hněv?
Žádnou.
Na stejnou otázku se ptali i všichni ostatní.
Dala jsem vám možnost se vyjádřit, můj pane.
Ach tak, takže jsi mi pomáhala?
- Samozřejmě, můj pane. - Tak proč jsi přišla až teď?
Povolal jsem tě už před nějakou dobou. Pomocí bych nepohrdl už dříve.
Domácí záležitosti.
Ochrana državy před vesničany s vidlemi a pochodněmi.
Klasika.
Vrať se k ostatním.
Hektor a Izák, mí kováři, povedou naše další kroky.
Jistě budou z tvé pomoci nadšeni.
Jak si přejete, můj pane.
Pořád moc dobře nechápu, proč se ve dne nerozpadneš na prach.
Jsem z poloviny člověk.
Moje matka se jmenovala Lisa, byla to smrtelnice.
Moc ráda bych si poslechla, jak se dali dohromady.
Popravdě přišla ona za ním.
Našla jeho hrad a dýkou mu zabušila na dveře.
Zní zajímavě.
Byla pozoruhodná.
Bušila, dokud ji otec nepustil dovnitř,
a pak po něm chtěla, ať z ní udělá doktorku.
Počkat, Drákula udělal z lidský ženský doktorku?
Co ji učil jako první? Pouštění žilou?
On si furt myslí, že je vtipný…
- Můj otec… - Drákula.
je vědec, filozof a učenec.
Ví věci, na které lidstvo stihlo už třikrát zapomenout.
Tobě pořád nedochází rozsah toho, o co se snažíme?
Zešílel a z toho ho už nikdo nevyléčí.
- Smůla. - Je to katastrofa.
Je studnice stovek let vědění.
Mohl změnit svět a kdyby matka nezemřela, možná by to dokázal.
Posílala ho všude po světě.
Proto s ní nebyl, když pro ni přišli.
Poslala ho pryč?
Vyslala ho na cesty.
Aby zjistil, jak to chodí ve světě, a pochopil lidskou povahu.
Chtěla ho změnit.
Představte si, kdyby všechny ty znalosti použil ke zlepšování životů.
Kdyby jen inkvizice nepotvrdila jeho předsudky vůči lidem.
A on teď používá její smrt jako výmluvu pro zničení světa.
Svět ale nikam nezmizí, Belmonte.
Stromy stále porostou, ptáci budou pořád zpívat
a zvířata budou pořád šoustat ve křoví.
Jen ty tu nebudeš.
A ty tu nebudeš.
Nikdo z vás.
Slunce bude pořád zacházet, jen ho už neuvidíte vycházet.
Bude tu jen Drákula,
jeho válečná rada a hordy noci.
Víte, že píše úžasné knihy?
Vazby si vyrábí z dubu a obaluje je kůží lidí, které nenáviděl.
Zapisuje si plány. Četl jsem je.
Nápady pro temná mračna visící trvale na obloze jako severský sníh.
Podivné létající stroje, které by zakryly slunce hávem temnoty.
Jen si to představte.
Svět bez lidí pod nekonečnou rouškou noci.
A Drákula ve svém hradu,
jak hledí na svět bez umění, vzpomínek a smíchu zničený jeho pomstou
a vychutnává si plody své práce,
kterou započal z lásky.
- Slyšeli jste to? - Zvířata šukající ve křoví?
Tak ne.
Kde je nejbližší město? Je to pořád Grešit?
Argeš je blíž.
Dál ani krok.
Do Argeše dnes nikdo nepůjde.
Ty zlodějskej hajzle!
Nic jsem neukradl, snažím se učit.
Našel jsem tě polomrtvého na ulici.
Dal jsem ti domov a jídlo a ty jsi měl akorát tiše pracovat a hlídat mi záda,
ne se mi za nima hrabat ve věcech, kterýma se živím,
a probírat se mi tady knihama.
- Omlouvám se. - Co sis myslel, že se naučíš?
Jak… vám pomoct.
Opravdu ses chtěl naučit, jak mi pomáhat s prací?
Proč?
Protože…
Prosím, už se na mě nezlobte.
Jen mluv, Izáku. Nemusíš se bát.
Protože vás miluju.
Chudáčku malý.
I po tom všem, co se ti stalo, pořád věříš na lásku.
Promiňte, chtěl jsem jen pomoct.
Já tě taky miluju.
Proto dělám tohle.
Tohle je projev mé lásky.
Takhle tě učím.
Přestaneš dělat hovadiny, budeš poslouchat
a už nikdy nebudeš mluvit o lásce!
Ne, Izáku!
Na tomhle světě žádná láska neexistuje.
Z oddílu od Argeše.
Umřelo to pár metrů od brány.
Do Argeše je to kus cesty.
Musel letět celou noc.
Proč se bičuješ?
Kvůli disciplíně a míru v duši.
Ujišťuju se, že nad sebou mám kontrolu, a otupuju se vůči hrůzám světa.
Ale no tak, vstávej. Jednu hrůzu tu pro tebe zrovna máme.
Představ si, jak musel být odhodlaný, když se i přes taková zranění vrátil.
A pak natáhnul brka těsně před naším prahem.
Pitomej budižkničemu. Běž na něj seslat tu svoji hnusnou magii.
Promiň mi to.
Tolik ses snažil vrátit domů. Taková oddanost.
Ve světě bez lásky za oddanost nic víc nedostaneš.
V noci utrpení…
a pak smrt na podlaze svého pána.
Možná ani na mě nečeká nic víc.
Ale tobě to nevadilo.
I přesto jsi přišel zpátky domů.
Asi by to nemělo vadit ani mně.
Drákula stvoří svět bez poskvrny. Věřím tomu.
Věřím jemu.
Nic nechci víc než čistý a ničím neposkvrněný svět,
v němž existuje pouze oddanost a láska.
Jste tak sám.
Musíme si přiznat, že jsme ztratili oddíl vyslaný do Argeše.
Útok na Argeš nám nepřinese nic než nestrategické krveprolití.
Argeš pro nás není nijak důležitý.
Měl ses zasadit o útok na Breilu.
Proč na Breilu?
Kdybys svoje místo rádce bral vážně,
došlo by ti, že největší říční přístav je důležitější.
Ovládnutím Breily zamezíme útěkům z Valašska.
K jakémukoliv městu s tekoucí vodou
bychom jako upíři měli přistupovat opatrně.
Tekoucí voda? Netušil jsem, že má na upíry nějaký vliv.
Protože v ní už po staletí nikdo neumřel.
- Jak to? - Jen se rozhlídni.
Přesunuli jsme se do vnitrozemí.
Upíři prý nedokážou překročit tekoucí vodu.
- Byl jsem na lodích i ve vaně. - Kdy?
- Vany nejsou tekoucí voda. - To víš, že jsou.
Jak můžou vany spadat pod tekoucí vodu?
Když vlezeš dovnitř, voda už neteče.
Řekové nás pohřbívali na ostrůvcích, aby nás tekoucí voda obklopovala.
Myslím, že bych cítil, kdyby mě tekoucí voda mohla zabít.
Opravdu? A cítíš to takhle s jedem?
Jistě, že ne. To zjistíš až zkušeností.
Nemáme žádný upíří návod.
To by stačilo!
Ty myslíš, že to stačilo, Hektore?
Nejdůležitější věcí na světě je moc.
Nechápu, v čem bychom byli mocnější s Breilou.
Argeš je staré a uznávané město.
Dovolím si s kolegou kovářem nesouhlasit.
Zabráním Argeše v lidech vzbudíme hrůzu a rozutečou se nám.
Zabráním Breily však uzavřeme jednu stranu Valašska.
Zajímavý pohled, Hektore.
Musím ještě říct, že jsem oživil stvůru, co se vrátila.
Oddíl byl na cestě napaden neznámými útočníky.
Argeš je ovšem poblíž Grešitu.
Jsme si téměř jisti, že v Grešitu přebývá Alucard.
A navíc tam nedávno byl i nějaký Belmont.
Belmont? Měla jsem za to, že vymřeli.
Ne, myslíme, že se spojil s Alucardem a odrazil naše vojska u Grešitu.
Pokud je nějaký Belmont ještě naživu, neměli bychom sledovat jejich sídlo?
Proč?
Možná proto, že Belmontové lovili náš druh celá staletí?
A jestli je nějaký naživu, má přístup k pokladnici plné zbraní,
které jsme nikdy nenašli a kterými nás po ta staletí lovili!
Vysvětlila jsem to dost jasně?
Tohle je vaše válečná rada, můj pane?
Překlad titulků: Petr Kabelka