LEDEN 1475
VALAŠSKO
VESNICE LUPU
Zůstaňte pěkně sedět, paní Djuvaro. Přinesu vám něco na ten kašel.
Děkuju, paní Tepešová.
Už jsem říkala, že mi chrastí na plicích?
Ano, říkala, tak se nehýbejte.
Hned vám přinesu váš lék.
Předpokládám, že další listí.
Pan Djuvara mi vždycky dával nějaké listí.
Listí a žaludy. Asi ze mě chtěl udělat veverku.
Netušila jsem, že jste vdaná.
Můj manžel hodně cestuje.
Než skončí zima, bude doma.
Hned budu zpátky.
Tady…
Trpím, když tu nejsi se mnou.
Každý den…
Alespoň díky tobě můžu pomáhat druhým.
To je z listí?
Jestli budu muset žvýkat další píci, začnu dávat mléko, paní Tepešová.
Vůbec ne, je to prášek smíchaný s jahodovým vínem.
Prášek? Zníte jako vědma, která tu s námi pobývala.
Z jejího prášku se vyklubala suchá kůže z nohou.
Dobrý Bože, divím se, že jste všichni pořád naživu.
Nebojte, tenhle prášek je lék vyrobený z plísně.
Vy mi dáváte plíseň?
Já bych nakonec radši to listí.
Věřte mi. Berte si dva srky třikrát denně, dokud vám lék nedojde.
To je všechno?
Přijďte za týden, bude-li třeba.
Ale do pátku by se vám mělo ulevit.
Netuším, jak jsme bez vás přežívali, paní doktorko.
Tak kouzelný prášek.
To jsou mi věci.
Není to žádná magie.
Tohle všechno jsme kdysi znali, jen jsme to za ta léta zapomněli.
Kůže z nohou není třeba.
- Paní Lisa Tepešová? - Ano?
Běžte domů.
Jsem vyslanec arcibiskupa z Targovište.
Chápu správně, že jste místní… léčitelka?
Jsem doktorka, ano.
Mohu vám pomoct?
Je arcibiskup nemocný?
Víte, co máte hledat.
Co hledáte?
Stačí říct, ráda vám to dám sama.
- Ticho. - Nebudu zticha.
Pomůžu vám.
Pomocí nástrojů Satanových?
Nemyslím si.
Co jste to řekl?
Zde, Vaše Eminence.
Nástroje Satanovy.
Všechno to spalte.
Cože?
Bylo nám řečeno, že se zde dějí nekalosti. Očividně mluvila pravdu.
Co jste zač, že vystavujete dobrý lid této země těmto hrozivým nástrojům?
Nerozumím vám.
Jen se rozhlédněte!
Troufáte si snad tvrdit, že tohle není čarodějnictví a alchymie?
Hýbe se to úplně samo!
Co to má být?
To jsou léky.
Jak by nástroje Satanovy mohly léčit, ženo?
Je to pradávné vědění.
Věda dávno zapomenutých věků.
Já jen…
Jen jsem nastudovala staré postupy, abych mohla lépe sloužit našemu lidu.
Pohanství…
Ne, je to jen věda. Nemá to co do činění s žádným bohem nebo…
Nemá to co do činění s Bohem?
Ne, tak jsem to nemyslela.
Odveďte ji do targovištské katedrály.
Čeká nás inkvizice.
Až bude usvědčena,
pošlete té ženě, která bývala zdejší vědmou, nějakou almužnu.
A vzkažte jí, že si za tento dobrý skutek
vysloužila své místo v nebi.
Zničte vše, co tu vidíte.
Ať po její magii nezbude ani stopa.
Snažně vás prosím. Nemáte ponětí, co děláte.
To vím úplně přesně. Chráním Valašsko před čarodějnicemi.
Ne, poslouchejte mě! Nevíte, co na sebe přivoláte, když mi ublížíte.
Ty mi vyhrožuješ?
Poslouchejte! Prostě…
mě nechte jít a už mě tu nikdy neuvidíte.
Jinak nemůžu zaručit, že se vám nic nestane.
Opovažuješ se vyhrožovat mi Satanem?
Odveďte ji, než ji zabiju.
Ne Satanem!
Jestli ho rozhněváte, bude to ještě horší, protože opravdu existuje.
Prosím vás! Tolik se snažil. Nenuťte ho k tomu.
Nenuťte ho, aby vás zabil! Prosím!
Postav se jako chlap.
Mí generálové.
Vedeme spravedlivou válku.
Zavražděním mé ženy
lidstvo dokázalo, že není hodno vlády nad Valašskem.
Valašsko se tímto stává naším sídlem.
Smeteme je z povrchu zemského.
Využijeme k tomu hord noci,
všech děsivých stvůr, které lidé kdysi zahnali do temnoty.
Až bude po všem, nejspíš přenechám Valašsko jim.
Možná to tak bude lepší.
Hektore, Izáku, ještě dnes mi předložte plán dalšího postupu.
Jsou to jediní dva lidé u tvého dvora
a ty jim přenecháš plánování dalšího útoku?
Jsou to jediní dva generálové, které nepohání žízeň.
Jediní dva, kteří jsou vázáni oddaností a rozumem.
Pravda, nejsou to upíři jako ty a já, Godbrande.
A přesně proto jim věřím.
Neboť naším záměrem je vymazání lidstva z povrchu země
a oni přesto stojí po mém boku.
Co to sakra mělo být?
Přivolá nás ze všech koutů světa, řekne, že jsme ve válce,
my konečně začneme tlačit ten dobytek do kouta
a teď tohle?
Jen tak to všechno přenechá dvěma človíčkům?
Co je to za hovadinu?
- Hej! Kam si myslíte, že jdete? - Promluvíme si s ním.
Proč by měl chtít mluvit s váma spíš než se mnou?
Třeba by se radši potkal s někým vlastního druhu.
Godbrande, všechno, co potkáš, hned zabiješ, omrdáš
nebo si z toho uděláš loď.
Nechápu, proč tě náš pán nepřiváže ven ke zbytku zvířat.
Rasisti!
Mám lodě rád. Taky jsem viking, sakra!
My přece z věcí lodě děláme!
Můj pane?
Hektore, Izáku.
Přistupte blíž.
Je nám ctí, že v nás vkládáte svou důvěru.
Abychom vám ovšem mohli náležitě sloužit, musíme se zeptat…
Proč my?
Poslouchali jste Godbranda?
Mluvil o dobytku.
Mnoho mých druhů sdílí jeho pohled.
Nedokážou již lidi vnímat jako myslící bytosti.
Jen jak dobytek.
Máme už asi takovou náturu.
Dobytek není hoden nenávisti. Dobytek je prostě dobytek.
Zvěř vykrmovaná na porážku.
Ale vy dva jste jiní.
Vy jste lidé. Nevnímáte čištění našeho světa od lidstva
jako příležitost dostat dobytek pod kontrolu
a naplnit své stáje, jatka a spižírny.
Vy… nenávidíte svůj vlastní druh.
Nenávidíte lidstvo.
Ve své soustředěnosti předčíte všechny ostatní.
Chápete, že lidé přemýšlí…
pletichaří…
a zrazují.
Chápete, proč musí být všichni vymýceni.
Ano, byli jsme pro tuto práci zrozeni.
Děkujeme.
Ano.
Děkujeme za vysvětlení, můj pane. Povedeme válku dle vašich přání.
Jen doufám, že nás vaši generálové… budou poslouchat.
Nemají na vybranou, jsou mi oddaní.
Já jsem si jako strůjce války zvolil vás, takže budou oddáni i vám.
Tak jsem rozhodl.
Samozřejmě.
Nikdy jsem tě nechtěla, Hektore. Je mi z tebe špatně. Chápeš?
Od začátku jsem věděla, že je s tebou něco špatně.
Alchymie je pro peníze a moc, chlapče.
Peníze, moc a naše bezpečí, na ničem jiném nezáleží.
Přestaň fňukat o krutosti. Takový už je svět.
Takhle to prostě chodí.
A teď už odpal.
Hektore? Hektore, hned ty dveře odemkni!
Ty tam něco pálíš?
Absolutně vás chápu.
Všechno bude v pořádku. Vyvraždíme je pro vás do posledního.
Budou trpět.
O utrpení mi už zase tolik nejde, Izáku.
Stačí mi smrt.
Jde mi už jen o smrt.
Budou v pořádku, neboj.
Já vím. Vím, že musí jít dál.
Další města potřebují jejich pomoc. Tohle nesmí být zapomenuto.
O ně strach nemám.
Máš strach o sebe, Sypho.
Vždycky jsi byla s rodinou, nikdy jsi necestovala sama.
Nikdy. Není to hloupé?
Míří vstříc kdovíjakému nebezpečí
a já tu stojím naštvaná, protože…
jsou spolu…
a já jsem sama.
Teď mě máš ujistit, že nejsem sama, Belmonte.
Tyhle věci ti vůbec nejdou.
Já cestuju sám, co pamatuju. Asi jsem na to už moc zvyklý.
Ale měl jsi rodinu, ne?
Nestála za moc a neměl jsem ji dlouho.
Dobře, poslyš,
vím jen trochu o tom, jak se cítíš.
Promiň.
Ale teď máme jiné věci na práci.
Můžu tak nanejvýš zkusit zařídit, abys přežila a znovu viděla svoji rodinu.
Takhle ty povzbuzuješ ostatní?
Anebo umřeš, je něco sežere v lese a nikdo nebudete muset být smutný.
Co ty na to?
Hned jsem věděla, co jsi zač, víš to? Neomalenec.
Už mi říkali i hůř.
Taky jsem teprve začala.
Říkali mi Alucard.
Opak tebe.
Matce se to nikdy nelíbilo.
Věděl jsi o tom?
Příčila se jí myšlenka, že bych se s tebou srovnával.
I kdybych chtěl být tvůj opak.
Milovala nás oba.
Natolik, že chtěla, abychom byli sami sebou,
žili naše vlastní životy…
a dělali vlastní rozhodnutí.
A tak jsem tady…
abych uctil její památku tvojí smrtí.
Už ne jako Adrian Tepeš…
ale jako Alucard Valašský.
Jméno matčina lidu.
Odpusť mi, matko.
A tak začínáme od začátku.
Copak je, Cézárku?
Nějak se ti to nehýbe, Hektore. Je to mrtvola.
Ty té kovařině vůbec nerozumíš, co? Není to mrtvola.
My tady ze smrti kujeme život.
A vyrábíš tak Drákulovi vojsko,
což je taky jediný důvod, proč si tě tak hýčká i přes tvoji…
lidskost.
Co chceš, Godbrande?
Popravdě jsem se přišel omluvit za svoje chování ve válečném sále.
Úžasná omluva.
Drákula nás sem svolal, abychom bojovali v jeho válce, Hektore.
Všichni upíři pod jeho praporem.
Jen válku, ne jeho válku.
Jen je prostě k vzteku,
když jako první promluví k jediným dvěma lidem.
Měl jsem držet jazyk za zuby, za což se omlouvám.
Přijímá se.
Ostatní generálové a mí muži ale mají pár otázek.
Hektore, myslíš, že se tahle válka vyvíjí dobře?
- Určitě neprohráváme. - To neříkám.
Ale zdá se být taková chaotická a neřízená.
Jako bychom se na ně vrhali a rozsévali zkázu bez nějakého většího plánu.
Zkáza je přesně to, o co mu jde.
Ale nějaký řád je potřeba. Nemyslíš?
Je třeba i při čištění země od živočišného druhu.
Války mají řád, plány, mapy a fronty. Šlo by to i bez takového…
Šlo by to i opatrněji.
Přivítal bych méně krveprolití.
Nemám rád zbytek lidstva.
Nechci si nimi sdílet jeden svět, ale…
tolik utrpení…
- Poslední mrtví z Grešitu? - Ano.
Hordy noci pobraly do výhní tolik obětí, kolik unesly.
To bude stačit. Zbytek odvezte Izákovi.
Ďáblův kovář se zase činí a oživuje mrtvé.
Škoda, že tu nemáš nějaké další utýrané zvíře do sbírky.
Jestli mě omluvíš, Godbrande, čeká tu na mě práce.
Zase přesouvá hrad.
Ano.
Předvádí zázraky.
Překlad titulků: Petr Kabelka