‫• זיהוי: ד"ר קנוק (Knock) - ‏2017 •‫ ‫• מקור הכתוביות: אחר •‫ ‫• תזמון: BluRay ‏01:54:02 •‫
‫• הכתוביות הוכנו ע"י UniHebSubs •‫ ‫• צפייה מהנה •‫
‫תפוס אותו!
‫קנוק!
‫"מרסיי, שנות ה-50 המוקדמות"
‫תפוס אותו!
‫תפוס אותו.
‫חכו רגע! רגע!
‫אני לא יכול לשלם לך, לנסקי. ‫אני מרושש.
‫לא היית צריך לשחק בקוביות ‫אם אין לך כסף.
‫מספיק.
‫יש לך 24 שעות.
‫בוא, פרדו.
‫עומר סי
‫אלכס לוץ
‫אנה ז'יררדו
‫סבין אזמה
‫"דחוף! מחפשים רופא ‫למסע בן שישה חודשים להודו"
‫שכר שבועי 3,000 פרנק.
‫תא פרטי במרפאה ושתי ארוחות ‫ביום בחדר האוכל לקצינים.
‫זה לא הון, אבל זה הוגן.
‫מתי אתם מפליגים? ‫-מחר בבוקר.
‫יכולתי להגיד שאני רופא, ‫אבל אני לא רופא.
‫תיארתי לעצמי.
‫אבל אנחנו מפליגים ‫בעוד 24 שעות,
‫ואני לא יכול להרשות לעצמי ‫להיות בררן.
‫קצין בריאות יספק אותי.
‫אני גם לא קצין.
‫אבל אני מש"ק. ‫מאז פברואר 1940.
‫באשר לבריאותי, ‫אני מרגיש מצוין.
‫למעשה, אין לך ‫שום כישורים מיוחדים.
‫אין לי עבר, אבל עתיד יש לי. ‫לא תצטער, קברניט.
‫חוץ מזה, אין לך מועמדים אחרים.
‫אז אין לך בררה.
‫מוכנים להפלגה? ‫-מוכנים, קברניט.
‫אם כן, רבותיי...
‫קדימה במלוא הקיטור!
‫קנוק!
‫להתראות, לנסקי!
‫ולך לעזאזל!
‫נסיעה טובה!
‫אשלח לך גלויה.
‫"סרקוף - מרסיי"
‫"ד"ר קנוק"
‫"עיבוד חופשי למחזה מאת ז'ול רומן ‫'קנוק או ניצחון הרפואה'"
‫"אורטיקריה...
‫"אקזמה...
‫"לטיפול בזיהומים כאלה
‫"יש להצמיד היטב רצועת פשתן ‫נקייה ודקה
‫"לאזור הנגוע.
‫"רצועת פשתן נקייה ודקה
‫תסריט ובימוי: לוריין לוי ‫"כדי להשיג גירוי שרירי קל".
‫בסדר.
‫פשתן נקי...
‫בד פשתן נקי ו...
‫דק... על האזור הנגוע.
‫"דרמטו... מיקוזיס...
‫"פור...
‫"דרמטומיקוזיס פורפורסיאה"?
‫לא יהיה קל ‫לשלב את זה בשיחה.
‫כן?
‫דוקטור, אנחנו מביאים לך ‫את המכונאי פספואל.
‫מי? ‫-הוא עובד בחדר המכונות.
‫מה יש לו? ‫-חום, צמרמורות...
‫אתה תראה לבד.
‫זהירות על הרישומים שלי. ‫-בעדינות.
‫קדימה, בחורים.
‫כבר שלושה ימים ‫שזה הולך ומחמיר.
‫והבוקר גיליתי את זה.
‫שלושים שנה אני בים, ‫אז אני יודע לזהות טיפוס.
‫טיפוס?
‫זה יכול להיות יותר גרוע. ‫כולרה, למשל.
‫לפחות אפשר לטפל בטיפוס.
‫כן, לפחות זה.
‫אני כבר יודע ‫כל מה שתגיד לי.
‫אז קדימה, ‫תראה לי מה אתה יודע.
‫טיפוס חוטפים מכינים, ‫פרעושים או פשפשים.
‫אתה תבקש שיגלחו אותי.
‫שיחטאו את הבגדים והמזרן שלי ‫בחומצה גופריתית ובפורמלין.
‫רק רגע...
‫בגדים ומזרן... ומה עוד?
‫תכניס אותי לבידוד, נכון?
‫נכון.
‫ומה עוד?
‫מה עוד...
‫אוכל ליהנות מחוקנים, ‫נגד העצירות.
‫ותיתן לי לבלוע כינין.
‫כינין...
‫ובעוד שלושה שבועות...
‫אם לא אהיה מת, הרי שאירפא!
‫בדיוק!
‫תודה, דוקטור.
‫בבקשה רבה.
‫טיפוס?
‫אף מלה לנוסעים, ‫אחרת תפרוץ בהלה רבתי.
‫אתה בטוח שאתה שולט במצב?
‫קברניט.
‫שלום, גברתי.
‫שלום, אדוני.
‫איזה יום יפה.
‫כדאי שתגני על עורך.
‫מאוחר מדי, למרבה הצער!
‫בהחלט כן!
‫כבר רואים.
‫אני רואה רק פנים מקסימות
‫מתחת לדרמטומיקוזיס ‫פורפורסיאה.
‫אפשר לטפל בזה.
‫פיירו, תביא את הצלחות להדחה.
‫הן לא ירחצו את עצמן לבד.
‫לואי, שים את הלחמניות כאן.
‫לווייתן. זה מה שאכלנו ‫כבר שלושה ימים.
‫זה מה שצריך לזרוק.
‫זה שומן? ‫-שכבות בעובי 20 ס"מ.
‫תוכל לשלוח את זה למרפאה? ‫-למרפאה?
‫תודה.
‫"מים מזוקקים"
‫"תמצית פרחי הדרים"
‫כן.
‫הנה משחה נדירה ביותר ‫שהובאה מן המזרח.
‫היא עשויה מהפרשות העלים ‫של פרח "ילאנג-אונליג".
‫זהו צמח יחיד במינו ‫הגדל לרגלי הפוג'י.
‫והוא פורח רק אחת ‫לכל שבע שנים.
‫מדהים.
‫והוא יכול להיות מאובק ‫רק בידי מלכת הדבורים. -אלוהים.
‫מרחי שכבה עבה על הפנים ‫לפני השינה.
‫וכוס מים גדולה. ‫-גם כן על הפנים?
‫לא, לשתות.
‫דוקטור?
‫דוקטור, אתה שם?
‫אני כבר בא.
‫מיד אגיע.
‫אני שואלת אותך, דוקטור.
‫ראית?
‫זה כבר...
‫זה כבר פחות אדום.
‫זה הרבה פחות אדום!
‫המשחה הזו היא נס!
‫זה בדיוק מה שאמרה קלאופטרה.
‫מה, באמת?
‫גם קלאופטרה השתמשה בזה?
‫כן, גברתי.
‫המכל קטן מאוד.
‫תוכל לתת לי יותר? ‫-כלומר...?
‫יש לי פי שלושה!
‫מצוין! כמה...?
‫עשרים...
‫שלושים אלף לכל הטיפול.
‫את רוצה שלושה?
‫עשי את החשבון.
‫הנס אינו המשחה...
‫אלא אתה!
‫הכתמים נמוגים.
‫והחום שלך יורד.
‫איך אתה מרגיש?
‫יותר טוב.
‫ופחות תשוש.
‫פספואל יצא מכלל סכנה.
‫אחזיק אותו בבידוד ‫עוד שבוע-שבועיים.
‫נראה שאתה מסתדר די טוב.
‫ואתה גם נראה ‫מאושר להיות בים.
‫זה נכון.
‫אני חושב שההפלגה הזו ‫הייתה הזדמנות חיי.
‫ואחר כך... "דוקטור"?
‫מה תעשה?
‫אירשם לבית ספר לרפואה.
‫- כעבור חמש שנים -
‫"סן מוריס, עצירה בת עשר דקות".
‫הנה הוא!
‫היי!
‫לא אמרת לי. ‫-לא אמרתי לך מה?
‫שהוא...
‫שהוא מה?
‫גבוה.
‫גבוה מאוד.
‫הגב' פארפלה, אני מניח.
‫אני...
‫נלך.
‫המזוודות שלי.
‫תודה.
‫תעזרי לי!
‫נו!
‫מרגע זה, ‫המטופלים שלי הם שלך.
‫אילו מטופל היה מזהה אותי ‫למרות המהירות,
‫הייתי צועד לאחור ואומר:
‫"הנה רופא הכפר החדש!"
‫בעלי רוצה לסיים את הקריירה שלו... ‫בעיר הגדולה.
‫אני חלמתי על פריז...
‫אבל אסתפק בליון.
‫תראה כמה יפה פה! ‫ממש כמו בשווייץ.
‫- סן מוריס -
‫הנה הכנסייה.
‫בית העירייה.
‫וממול, בית הקפה.
‫סניף הדואר.
‫ותנו לי לנחש... זה בית המרקחת?
‫כבר היית פה?
‫כפי שאמרנו, ‫נשאיר לך את הרהיטים.
‫כך תרגיש כמו בבית מיד.
‫הנה, הגענו.
‫זה לא גדול, ‫אבל זה נוח ונעים.
‫- חדר המתנה -
‫לולא השיגרון של אישתי, ‫לעולם לא היינו עוזבים את הקן שלנו.
‫ויש הרבה חולי שיגרון באזור?
‫כן! הייתי אומר, כמעט כולם.
‫מעניין.
‫אכן, למי שמבקש ‫לחקור את השיגרון.
‫חשבתי על המטופלים.
‫לא, לא.
‫אנשים כאן לא ילכו לרופא ‫בגלל שיגרון,
‫ממש כפי שאתה לא תלך לכומר ‫כדי להתפלל לגשם.
‫אני מניח שיש לך מטופלים קבועים. ‫-כלומר?
‫אלה שבאים אליך ‫כמה פעמים בשבוע, או בחודש.
‫כמו לקוחות של אופה, או קצב?
‫הדוקטור שוגה באשליות.
‫חלומות הנעורים שלך ‫הוליכו אותך שולל.
‫אני בן ארבעים.
‫אם יש לי חלומות, ‫הם אינם חלומות נעורים.
‫אבל מעולם לא עסקת במקצוע.
‫שוב טעית.
‫באמת?
‫את הלימודים השלמתי לא מזמן.
‫אבל הניסיון המעשי שלי קדם להם.
‫מה, עסקת ברפואה ללא הכשרה?
‫באופן לא חוקי?
‫זה טירוף! ‫כמה מטופלים מתו לך?
‫אף לא אחד. ‫זה נוגד את העקרונות שלי.
‫מטופל מת הוא מטופל אבוד.
‫בזה הדוקטור צודק.
‫אלא שהוא לא היה דוקטור!
‫אבל עכשיו אתה אכן דוקטור?
‫אני לא רוצה פה צרות.
‫כאן תואר הוא בגדר חובה.
‫והתעודה חייבת להיות מוצגת.
‫אני אכן רופא מדופלם.
‫בוגר בית הספר לרפואה במרסיי.
‫שלום -ערב טוב, ‫אני מחפש את מלון "דה לה קלה".
‫קלי קלות. ישר.
‫שניים-שלושה ק"מ. ‫אבל העלייה, העלייה...
‫מרגישים טוב טוב את השוקים... ‫השוקיים.
‫ואז, סימן שהגעת.
‫ידוע לך שזה מסוכן, ‫לנהוג שיכור?
‫אני כמו הסרטנים.
‫כשאני פיכח, אני נוהג עקום.
‫אבל לאחר כמה לגימות...
‫אני נוהג ישר כמו חץ!
‫שלום, אדוני.
‫זוזי מדרכי, מזרקה!
‫ב-22 בינואר 1944
‫נורו כאן 20 לוחמי רזיסטנס
‫בידי 300 חיילים גרמנים...
‫- דיון מחדש בהסכמים ‫בין בון לפריז -
‫ידעתי!
‫הכול באשמת אדנאואר. ‫מה הוא מתערב, בכלל?
‫למה לפייס בין צרפת לגרמניה?
‫סליחה?
‫האמריקאי ההוא? לא הספיקו לו ‫שתי מלחמות בחמישים שנה?
‫לא היו צריכים להכניס את הגרמנים ‫למועצת אירופה.
‫מנוול נשאר מנוול! ‫ואני יודעת מה אני אומרת.
‫מר רמי, בעלי.
‫נורה בידי הגרמנים ‫ב-22 בינואר 1944.
‫אני עונדת את צלב המלחמה שלו.
‫גברתי, כבוד הוא לי.
‫אני הד"ר קנוק.
‫רב-טוראי לשעבר בגדוד רגלים 42.
‫מספר אישי: 222.
‫מצפים לי במסעדה שלכם.
‫הכבוד כולו שלי, רב-טוראי. ‫-דוקטור.
‫כרצונך.
‫עמיתי היקר!
‫שב, בבקשה.
‫אתה תראה, האוכל פשוט, ‫אבל טעים להפליא.
‫אמור לי, ‫מהי אוכלוסיית סן מוריס?
‫כ-3,500 בעיר עצמה,
‫וכ-6,000 במחוז.
‫ופי שניים בקנטון כולו.
‫וזו אוכלוסייה ענייה?
‫נהפוך הוא. ‫הם אמידים, אפילו עשירים.
‫יש חוות גדולות.
‫רבים חיים מהפנסיה, ‫או מהאחוזות שלהם.
‫בתיאבון לכם.
‫מה לגבי מידות רעות? אופיום, ‫מיסה שחורה, אמונות פוליטיות?
‫מעולם לא שמעתי על אופיום ‫או מיסות שחורות.
‫באשר לפוליטיקה...
‫אנחנו מתעניינים, ‫כמו בכל מקום.
‫עמיתי היקר, ‫היית צריך לעזוב כאן עשיר כקורח.
‫קלקלת מצב מושלם.
‫גידלת קוצים...
‫במטע פורה.
‫ישבנו על מטע פורה ‫ולא הרגשנו כלום.
‫בעיקר אתה.
‫אתה שומע, אלבר?
‫רגע אחד המשרה לא שווה כלום, ‫ופתאום היא מכרה זהב. זה מגוחך.
‫עוד נראה איך ייראה קנוק כשאבוא ‫לגבות את התשלום הראשון.
‫סן מוריס...
‫הנני.
‫עידן הרפואה ‫יכול להיפתח סוף סוף.
‫- ד"ר קנוק, ‫בוגר ביה"ס לרפואה מרסיי -
‫שלום.
‫הוא היה בחור טוב, פארפלה.
‫אבל הוא לא היה רופא כל-כך טוב. ‫לא היה מוצא.
‫לא היה מוצא מה?
‫הוא היה מקשיב בחצי אוזן ואומר:
‫"כן, כן, זה לא משהו רציני.
‫"אני מציע לך ‫לשתות חליטת צמחים".
‫מי שמשלמים 40 פרנק לתור,
‫לא רוצים לקבל תרופה ‫ששווה 4 פרנק.
‫שזה מחירה ‫של כוסית "שיקוי מחזק".
‫שפועל הרבה יותר טוב מקמומיל!
‫נכון מאוד, אדוני.
‫שלום, ז'ול!
‫זה ז'ול. -דוקטור.
‫לא, זה ז'ול.
‫תקרא לי "דוקטור".
‫"כן, דוקטור", "לא, דוקטור".
‫כשתדבר עליי, תמיד תגיד:
‫"הדוקטור אמר..."
‫או, הדוקטור עשה..."
‫זה חשוב. ‫-כן, דוקטור.
‫יפה!
‫אדוני הדוור.
‫דוור! דוקטור!
‫יש לי בקשה אליך. ‫-כן, דוקטור.
‫תקריא את ההודעה הזו ‫למי שתחלק לו דואר.
‫אשלם לך על כך, כמובן.
‫"דוקטור קנוק,
‫"יורשו של ד"ר פארפלה,
‫"מודיע בזאת כי בכל יום ג', ‫"משעה 09:30 ועד 11:30,
‫"יעניק ביקורים ‫"חינם אין כסף...
‫"לתושבי הקנטון".
‫כשתסיים את הסבב שלך, ‫תבוא אליי.
‫אתן לך ביקור חינם.
‫ביקור חינם, לפני כולם?
‫דוור אינו כמו כולם.
‫לא?
‫הוא יוצר קשרים חברתיים.
‫הוא יוצר...
‫קשרים חברתיים.
‫כן, הוא יוצר...
‫הוא יוצר את כל...
‫הקשרים החברתיים.
‫זה באמת... ‫-לא כמו כולם.
‫לא...
‫מי יוצר את הקשר החברתי?
‫ובכן, זה הדוור!
‫"חדר המתנה"
‫שלום.
‫- בית מרקחת מוסקה -
‫יבוא.
‫אדון מוסקה?
‫קנוק, הרופא החדש שלכם.
‫רציתי להציג את עצמי. ‫-נעים מאוד.
‫די במבט חטוף בבית המרקחת שלך ‫כדי להיווכח ברמתו המשובחת.
‫הוא באמת...
‫באמת.
‫בינינו, אתה בוודאי עושה ‫לפחות 300,000 בשנה?
‫לא!
‫לא, אני בקושי עובר ‫את ה-50,000.
‫לא ייאמן! ‫יש לך מתחרים?
‫לא. -באמת?
‫אני תוהה אם קודמי ‫האמין ברפואה.
‫בהתחלה עשיתי כמיטב יכולתי.
‫ברגע שמישהו התלונן, ‫שלחתי אותו מיד לרופא.
‫מצוין. ‫-אלא שלא ראיתי אותם יותר.
‫אז או שפארפלה היה נוכל, ‫או שהוא לא כשיר.
‫שכן בלי תרופות, אין ריפוי!
‫כמובן!
‫אם נתעלם מהעניין הכספי,
‫אני מרוויח פחות ‫מבעל בית הקפה.
‫האמן לי, אישתי לא יכולה ‫להרשות לעצמה כובעים
‫כמו שאשתו אירן ‫מציגה לראווה בימי ראשון.
‫זה קשה.
‫זה כמו לשמוע שאשתו ‫של איש עסקים גדול
‫צריכה לכבס בשביל האופה ‫כדי לקבל לחם.
‫אילו רעייתי שמעה אותך...
‫היא שומעת אותך, דוקטור.
‫היא שומעת אותך.
‫והיא נרגשת לשמוע ‫שסוף סוף סן מוריס
‫קיבלה מישהו ‫המשרת את הרפואה.
‫זה נכון, בכל רגע ‫יכול כל אדם להיות לקוח פוטנציאלי.
‫אם רק תינתן לו ההזדמנות לכך.
‫אם תינתן לו ההזדמנות? ‫כלל וכלל לא.
‫לקוח קבוע הוא לקוח נאמן.
‫אבל קודם הם צריכים לחלות. ‫-נכון.
‫לחלות?
‫אני מכיר רק אנשים ‫פחות או יותר חולים,
‫או בעלי פחות או יותר מחלות, ‫המתפתחות פחות או יותר מהר.
‫איזה יופי! איזה יופי!
‫ברור שאם תגיד להם ‫שהם בסדר גמור,
‫הם ישמחו מאוד להאמין לך.
‫אבל אתה מוליך אותם שולל. ‫-באמת?
‫צריכים להיות לך מטופלים כה רבים, ‫שאין באפשרותך לקבל עוד.
‫"דוקטור קנוק,
‫"יורשו של ד"ר פארפלה,
‫"מודיע בזאת כי בכל יום ג', ‫"משעה 09:30 ועד 11:30,
‫"יעניק ביקורים ‫"חינם אין כסף...
‫"לתושבי הקנטון".
‫זהו. יום טוב לך.
‫- אצל אירן ושארלי -
‫ואיך הוא?
‫אני לא יודע בדיוק מה יש בו, ‫אבל יש בו משהו.
‫יש בו משהו? ‫כמו מה?
‫משהו שלא דומה ל...
‫אני לא יודע להגיד מה.
‫יש לו קלסה.
‫אנחנו לא רגילים לזה.
‫הוא לובש חליפה של נסיכים.
‫הוא עדיין צריך להוכיח את עצמו.
‫פארפלה לא היה משהו, ‫אבל הוא היה בחור טוב.
‫הוא היה בחור טוב.
‫היה לו רק חיסרון אחד.
‫אשתו.
‫מכל מקום, ביקורים חינם ‫בכל יום ג' בבוקר, זה נשמע לי טוב.
‫ואני אומר שרופא שנותן ביקורים ‫חינם מסתיר משהו, וזה לא נורמלי.
‫זה כאילו שארלי היה מציע ‫משקאות חינם יום בשבוע.
‫זה היה נס!
‫יש לנו כומר שמשחק דמקה, לא?
‫חכה, חכה עד לווידוי! ‫-אל תיעלב, אדוני הכומר.
‫אני רק מתבדח.
‫אני עוד לא מכיר ‫את הרופא הזה.
‫בדיוק, וזה לא נורמלי.
‫כשרופא חדש מגיע לכפר,
‫מן הראוי שיציג את עצמו ‫בפני הכומר וראש העיר.
‫הוא בא לבית העירייה?
‫הוא "גמור" לבוא.
‫הוא "גמור" לבוא ל"עית הבירייה".
‫הוא אמור לבוא, ‫אבל עדיין לא בא.
‫זה מה שאומר מישלון.
‫- חדר המתנה -
‫דוקטור!
‫כן. -הקראתי להם הכול. ‫ואמרתי "הדוקטור אמר..."
‫ו"הדוקטור עשה..."
‫מושלם. ‫הנה 50 פרנק.
‫אדוני הדוור!
‫יש לי מכתב לתת לך.
‫היית צריכה להביא אותה לדואר, ‫חמודה.
‫היית הולכת פחות רחוק.
‫הגב' קוק אמרה ‫לתת לך אותו ביד.
‫שלום.
‫להתראות.
‫מי זו?
‫זו אדל הקטנה שלנו.
‫היא עובדת אצל קוק, ‫החווה הכי גדולה באזור.
‫החיים שלה בטח לא קלים.
‫הבוסית שלה כלבה אמיתית.
‫דוקטור, בקשר לביקור שלי...
‫בהתחשב בכך ‫שאני הקשר החברתי...
‫כן, בוא אחריי.
‫לפעמים, לאחר ארוחת הערב, ‫אני מרגיש גירוי כאן.
‫זה מדגדג.
‫לא, זה מגרד.
‫רגע, רגע.
‫בוא לא נבלבל ביניהם.
‫זה מדגדג או מגרד?
‫זה מדגדג.
‫בסדר.
‫אבל זה גם מגרד.
‫זה גם מגרד...
‫איפה? ‫-כאן, באזור הזה.
‫שם.
‫וזה לא כאן? ‫איפה שאני מניח את האצבע?
‫כאן.
‫בדיוק כאן.
‫כן!
‫שם זה כואב.
‫שם זה כואב...
‫אני מרגיש את זה.
‫אני מרגיש את זה...
‫כשאתה לוחץ עם האצבע...
‫הרגשת את זה? ‫-כן.
‫אני מרגיש את זה.
‫זה לא כואב מאוד, אבל... ‫זה כואב קצת.
‫הערב,
‫תשכב לישון מוקדם. ‫ומחר תישאר במיטה.
‫אבוא אליך.
‫אתה מעשן? ‫-קצת.
‫תפסיק.
‫כוסיות האלכוהול... תפסיק.
‫אתה נשוי? ‫-כן.
‫לא! -כן.
‫סודה לשתייה בזמן הארוחות.
‫וחליטת פרחי אניס לפני השינה.
‫ומחר נעבור לעניינים הרציניים.
‫אמרתי לא לשחק בכדור פה!
‫תכף אני אתרגז. ‫בוא הנה.
‫בוא...
‫אני כועס מאוד. ‫קדימה.
‫מר ברנאר?
‫אתה המורה הראשי? ‫-כן.
‫קנוק. ‫אני הרופא החדש.
‫יש מקום שקט יותר, ‫שנוכל לשוחח?
‫בוודאי. ‫מכאן, בבקשה.
‫אין ברצוני לשים קץ
‫לברית יקרת הערך ‫שהייתה לך עם קודמי.
‫ברית?
‫השעות שלך יהיו השעות שלי.
‫לא נשנה דבר.
‫כלומר?
‫אתה תהיה המנחה שלי.
‫ואני אתאים את עצמי אליך.
‫איני מבין דבר ‫ממה שאתה אומר.
‫בוודאי היית בקשר קבוע ‫עם ד"ר פארפלה.
‫מדי פעם שיחקנו ביליארד.
‫התכוונתי, ‫כיצד ארגנתם את הוראת ההיגיינה?
‫אמצעי המניעה.
‫כל מה שמורה ורופא ‫עושים יד ביד.
‫מעולם לא עשיתם דבר?
‫מעולם לא ביצעתם ‫את החובה האזרחית הזו?
‫לא ידעתי...
‫אבקש לראות את חדר הכיתה. ‫-כמובן, אדוני המנהל.
‫כלומר, דוקטור.
‫הנה פרזנטציה חביבה מאוד
‫בנושא טיפוס הבהרות ‫ודרכי הפצתה הרבים.
‫מים, לחם, חלב, ‫חסה, אבק, רוק...
‫תוכל לשפר את זה.
‫על ההרצאה שלך ‫להישמע טבעית.
‫אני לא יודע אם...
‫הנה האיורים.
‫דוגמאות של צואת חולים,
‫קשריות לימפה מזוהמות, ‫חירורים במעיים.
‫ילדים מושפעים בקלות, ‫הם לא יוכלו לישון בלילות.
‫וגם אני לא.
‫מר ברנאר, היה נעים. ‫נתראה בקרוב.
‫נניח.
‫- גידול עגבתי, שלב 3 -
‫- מחלת לב -
‫- מחלת עצמות -
‫- האלכוהול הוא האויב -
‫אולי מוטב שאפסיק עם השוש.
‫היכן כואב לך, גברתי? ‫-בשום מקום.
‫באתי כי זה בחינם.
‫עייפות!
‫זה קורה. אני קמה מוקדם, ‫שוכבת לישון מאוחר.
‫תרשי לי?
‫שאפי אוויר.
‫נשפי.
‫עצרי את הנשימה.
‫מה יש?
‫נפלת מסולם כשהיית קטנה?
‫לא זכור לי.
‫לא כואב לך לפעמים בשרירים, ‫בערב?
‫כן, לפעמים. ‫בייחוד בזמן הקציר.
‫נסי להיזכר.
‫זה בוודאי היה סולם גבוה.
‫משהו כמו שלושה וחצי מטרים.
‫נפלת לאחור.
‫למזלך, הישבן השמאלי ‫ספג את המכה.
‫זה ייתכן. ‫אבל אני לא זוכרת כלום.
‫את קולטת מה מצבך?
‫לא.
‫סלח לי, ארנסט.
‫מארי-לואיז... תודה.
‫נו, נו.
‫פה אתם שקטים ‫יותר מאשר בכנסייה.
‫מה הדוקטור הזה עשה לכם?
‫עדיין שום דבר, אדוני הכומר. ‫עוד לא היינו אצלו.
‫ומי איתו?
‫אשתו של קוק.
‫יופי! היא תעמיד אותו במקום.
‫3,000 פרנק?!
‫זה מחירם של שני חזירים מפוטמים ‫ושני עגלים.
‫זה אסון.
‫הנה מה שנעשה.
‫אציב אותך בהשגחה.
‫זה לא יעלה כמעט כלום.
‫לאחר כמה ימים, תראי כיצד ‫העניינים מתפתחים, ותחליטי.
‫כן, זה טוב.
‫שלום, גברתי.
‫תודה.
‫שאני אמות.
‫מי בתור?
‫תודה, ז'ול.
‫לא!
‫כן.
‫נאלצתי לבוא עד הנה ‫כי לא הואלת לבוא אל האלוהים.
‫אתה מתכוון אליך?
‫אני רופא. ‫חובתי הראשונה היא ללקוחותיי.
‫"לקוחותיך"?
‫ד"ר פארפלה נהג לומר ‫"מטופלים".
‫העין שלך אדומה, ‫תן לי לבדוק.
‫בכנסייה יש אבק. ‫סתם דלקת פשוטה.
‫דלקת בעין ‫לעולם אינה פשוטה.
‫זו דלקת חריפה ‫מבצילוס ויקס?
‫דלקת תת-חריפה ‫מבצילוס מוראקס-אקסנפלד?
‫דלקת עיניים גרגירית? ‫דיפתרית?
‫זיבתית? סעפתית?
‫שטיפות עין ‫עם תמיסת אוקסיציאניד כספיתי
‫ושתי טיפות כסף חנקתי ‫שלוש פעמים ביום.
‫בבקשה, אדוני הכומר.
‫זה חינם. אל תודה לי.
‫האל הטוב יגמול לי.
‫אדל!
‫כן, גברתי?
‫אני צריכה למות כדי שתעני לי? ‫איפה מר קוק?
‫הלך לשדות, ‫להאכיל את הפרות.
‫תוציאי את החפצים שלו ‫מחדר השינה, אני צריכה לנוח לבד.
‫ותסגרי את החלונות והתריסים.
‫אני צריכה לשהות בחושך.
‫את חירשת?
‫איפה לשים ‫את החפצים של מר קוק?
‫בחדר שבעליית הגג.
‫זו שליד החדר שלי?
‫לא, זה לא רעיון טוב.
‫שימי מזרן בחדר העבודה.
‫כן, גברתי.
‫ותפסיקי להשתעל, ‫זה מטריף אותי!
‫- אופניים וקטנועים -
‫כמה אלה עולים? ‫-אלה חדשים לגמרי.
‫בדיוק. כמה?
‫תיכנס, נדבר על זה.
‫תנשוף.
‫יפה. עוד פעם.
‫תזדקף.
‫תשתעל.
‫אז בבקשה. ‫שלומנו השתפר.
‫טוב עשינו שנחנו.
‫אתה באמת צודק.
‫איננו שומרים על עצמנו מספיק. ‫אנו מתאמצים יותר מדי.
‫זה היגיון בריא.
‫ברור.
‫יום אחד, קצין המחוז בכבודו ובעצמו ‫היה בבית העירייה, באולם החתונות.
‫ואז...
‫הוא מיד הבין עם מי יש לו עסק.
‫הבין שהדוור הזה ‫הוא בעל היגיון בריא יותר
‫מכל מי שאינם דוורים, ‫וחושבים שהם טובים יותר מן הדוור.
‫ולמי נעתקו המילים מהפה?
‫לאדוני ראש העיר.
‫אני לא מאמין!
‫שוחחת עם קצין המחוז?
‫ארבעים פרנק.
‫באמת?
‫זה לא יכול להיות חינם ‫בכל יום.
‫הוא היה חביב או לא?
‫אף לא אחד מהשניים. ‫הוא היה מקצועי.
‫אז מה הקטע שלו?
‫הוא כולו שרירים. ‫ראיתם את הזרועות שלו?
‫אולי הוא מתאגרף לשעבר?
‫הוא משכיל ומתורבת מאוד.
‫"יופר" מ"תארפלוס"? ‫יותר מ"פארלתוס"?
‫אין מה להשוות.
‫זה לא זה.
‫הוא יפה. ‫באמת יפה מאוד.
‫אל תדברי שטויות, אירן!
‫למה זה שטויות?
‫מה יש בו ששונה מאיתנו?
‫אני אגיד לך מה יש בו.
‫כי אני יודע.
‫הוא מיוחס. ‫הוא בן משפחה של קצין המחוז.
‫כן! עכשיו אכלתם אותה בתחת!
‫סליחה, אדוני הכומר. ‫לא ראיתי אותך.
‫הוא החליף מקום?
‫יש בעיה, גברתי היקרה?
‫בבקשה, קרא לי אליזבת.
‫רק חשבתי שרווק עסוק כמוך ‫אולי ייהנה ממעט תשומת לב.
‫בבקשה!
‫סלסילת פיקניק קטנה.
‫פשטידת קישואים תוצרת בית, ‫פאטה עוף, גבינה, פירות...
‫ובקבוק יין אדום.
‫תודה לך. ‫לא היית צריכה.
‫מחר בערב...
‫נערכת סעודת ערב ‫אצל ראש העיר.
‫אתה מוזמן.
‫יהיו סגנו, מר מישלון, ‫האלמנה פונס, הכומר ואנחנו.
‫ואני.
‫היה מייגע להיות נשואה, ‫ולהיות אלמנה זה גרוע אף יותר.
‫מאחר שאני עשירה מאוד, ‫הגברים מתעניינים בארנק שלי.
‫וזה לא הכי מחמיא.
‫אני משועממת, משועממת.
‫אז אני משחקת.
‫במה?
‫אני משקיעה.
‫מימין, באמצע... ‫פחות משמאל!
‫חברתנו שמעה בעצתי ‫והשקיעה 500,000 פרנק
‫במניות מועצת הפחם הצרפתית.
‫500,000 פרנק? ‫זה הון עתק.
‫בשבילנו, כן. אבל בשביל ‫האלמנה המקסימה שלנו?
‫זה עשירית מההון שלה? ‫החלק העשרים?
‫הגב' פונס היא בעיקר ‫הפיה הטובה של סן מוריס.
‫היא פועלת בצנעה רבה ‫למען מפעלי צדקה רבים.
‫אכן כן.
‫לא אוכל לומר לך ‫שהוני הוא מה שהיה פעם.
‫למשל, נאלצתי למכור ‫אחוזה בת מיליון וחצי מ"ר,
‫"לה מישוי", ‫שירשתי מסבתי המנוחה.
‫"לה מישוי"? ‫-כן.
‫מה דעתך, דוקטור?
‫האם צדקתי ‫כשמכרתי את האחוזה?
‫מובן שצדקת.
‫השקעת היטב. ‫אין סיבה לעשות מזה עניין גדול.
‫הרעיון שלך, של הביקורים חינם ‫בבוקרי ימי שלישי...
‫הוא רעיון מעולה!
‫ומעולם לא נתקלתי בו קודם!
‫לכולם יש הזכות לשירות בריאות. ‫גם לעניים ביותר.
‫כן, ו"קעיקר...
‫"פלעיקר...
‫"בפליקר...
‫"בפליקר הגניים ביוקר!"
‫נכון, אבל תושבי סן מוריס ‫הם חזקים ובריאים!
‫והביקורים שלך בימי ג', ‫אפילו בחינם, לא יתמידו.
‫אנשים בריאים ‫אינם אלא חולים שאינם מודעים.
‫הרופא הוא פילוסוף.
‫אני מכיר רק שלושה רופאים: ‫מים, כושר גופני ודיאטה.
‫שמור עליהם, אבי. ‫איש לא ינסה לקחתם ממך.
‫אני מזמין אתכם להרצאה קטנה ‫שאשא בכיתתו של מר ברנאר
‫מחר בשעה 11:00.
‫אז תבינו טוב יותר.
‫לסיכום, ילדים, ‫המחלה מתחבאת בכל מקום.
‫ובעיקר, במקום שבו ‫אינכם מצפים למצאה.
‫הבה ננסה למצוא דוגמה.
‫אתה.
‫תוציא לשון.
‫בוא הנה.
‫בוא.
‫איך קוראים לך?
‫דידייה לקוסט.
‫בסדר, דידייה...
‫תוציא שוב את הלשון, ‫שנראה אותה היטב.
‫מצבה של הלשון
‫מספק מידע מועיל מאוד ‫לאבחון מחלות.
‫אצל מעשנים היא יבשה.
‫צהובה במקרים של דיספפסיה ‫או הפרעת עיכול.
‫בצבע פטל: ‫סקרלטינה או שנית.
‫מבוקעת: טיפוס בהרות.
‫מכוסה בפצעים: ‫מחלת הפה והטלפיים.
‫שלא להזכיר את מיליוני ‫הגורמים המזהמים ברוק,
‫שהופכים את הפה לסביבה ‫המעודדת התרבות חיידקים.
‫אז בוא נראה מה מספרת לנו ‫הלשון שלך.
‫אלי הטוב.
‫פתח פה גדול.
‫הלשון שלו לא מספרת כלום. ‫זה מצוין.
‫סגור את הפה.
‫אבל יש אבנית בשיניים.
‫וזה מלמד אותנו...
‫שאתה לא מרבה ‫לצחצח את השיניים.
‫אתה רוצה לסבול מעששת?
‫מפיסטולות? מורסות?
‫אז תצחצח את השיניים ‫פעמיים ביום.
‫הבנת, דידייה לקוסט? ‫-הבנתי.
‫אתה יכול לשבת.
‫הוא טוב. ‫הוא טוב מאוד.
‫אולי אפילו טוב מדי. ‫-כן.
‫קנוק הזה הוא אדם דגול.
‫אגרוף פלדה בכפפת קטיפה.
‫יש בו ידע וקסם, מדע ופיוט.
‫בסדר, בסדר, הבנתי!
‫הקסם שלו מלאכותי, ‫ובוודאי מסתיר חטאים רבים.
‫הוא נראה לי ערמומי מאוד.
‫אולי אתה קצת מקנא?
‫מקנא! ‫גברתי האומללה, את אידיוטית!
‫האידיוטית הזו ‫זה עתה סבסדה את הגג שלך.
‫והיא נותנת לך 100 פרנק ‫בכל מיסה.
‫והיא יכולה גם ‫לא לתת לך שום דבר!
‫נסחפתי. ‫אני מכיר את בני האדם.
‫ומשהו אצלו לא בסדר.
‫עזרי לי לשפוך אור ‫על הדוקטור "בעל הנס" הזה!
‫הביני, בתי היקרה, ‫האל חשדן כלפי נסים.
‫נו, באמת!
‫אני מתכוון לנסים ‫שלא הוא חולל!
‫למה אין לו משפחה? ‫מאין הוא בא, לבד, בלי עבר?
‫מה הוא מחפש?
‫תגרמי לו לדבר.
‫הקשיבי לו היטב, ‫וספרי לי הכול.
‫הכול!
‫אלי, עזור לי לחשוף את פרצופיהם ‫של המתחזים שרוקנו את משכנך
‫וממלאים את כיסיהם.
‫אלה המסיטים את החוטאים ‫מחובת החרטה
‫והמשפילים את משרתך ‫במקום לכבדו!
‫אמן.
‫שלום, עלמתי.
‫מה שלום הגב' קוק?
‫היא חלשה.
‫בהתחשב בכך שהיא לא אוכלת ‫כבר שבוע, זה לא מפתיע.
‫את צעירה אינטליגנטית, אדל.
‫כן.
‫זה לא תמיד מועיל לי.
‫אתה יודע את שמי הפרטי?
‫כן...
‫זה הדוור...
‫מה יש בסלסילה הזו?
‫ארוחת צהריים בשביל מר קוק ‫והעובד שלו.
‫עליי להביא להם את זה, לשדה.
‫הגב' קוק אינה בוסית קלה, מה?
‫לא.
‫אבל אני מניחה ‫שיש גרועות ממנה.
‫ואתה החלשת אותה, ‫וזה עוזר לי.
‫בוא אחריי, בבקשה.
‫את מרבה להשתעל ככה? ‫-לפעמים.
‫כדאי שתבואי אליי לבדיקה.
‫אין לי לא זמן ולא כסף לכך, אדוני. ‫-דוקטור.
‫לא אחייב אותך.
‫שאבדוק אותך כעת?
‫דוקטור, אתה כאן?
‫אני שומעת אותך, דוקטור!
‫זה מכאן.
‫שלום לך, גברתי.
‫ובכן...
‫איך את מרגישה? ‫-רע. ממש רע.
‫ועשיתי כל מה שאמרת: ‫מי מלח, קרקרים...
‫קערת מרק בערב.
‫קמת מהמיטה? ‫-בכלל לא, כל השבוע.
‫ולעשיית צרכים?
‫אני קוראת לאדל. ‫היא מביאה לי את הדלי.
‫וכדי להתרחץ? ‫-אני קוראת לאדל.
‫היא רוחצת אותי בסבון.
‫קומי.
‫קדימה!
‫קדימה, לכי הלוך ושוב ‫בקצב נמרץ.
‫יש לי סחרחורת!
‫בסדר, חזרי לשכב.
‫או שתחליטי לטפל בעצמך באמת, ‫או שאלך.
‫לא, אל תלך!
‫אני רוצה לטפל בעצמי.
‫אני מזהיר אותך, ‫זה ייקח זמן רב, וזה יהיה יקר.
‫אני יודעת.
‫3,000 פרנק. ‫זה מפלצתי.
‫4,000.
‫אבל אמרת לי 3,000. ‫-זה חמור משחשבתי.
‫מה את עושה? ‫-אני מנסה שוב.
‫אראה לך שזה לא חמור ‫מכפי שחשבת.
‫בעד 1,000 פרנק, זה שווה!
‫טוב מאוד. עצרי.
‫לא, אל תשבי.
‫תתכופפי קדימה.
‫יותר נמוך.
‫געי בבהונות הרגליים.
‫עכשיו תזדקפי.
‫ושוב.
‫יותר מהר.
‫אחת.
‫שתיים!
‫זהו, אחת, שתיים...
‫יותר מהר.
‫תמשיכי.
‫אני עומדת להקיא, או למות.
‫או שניהם גם יחד.
‫4,000?
‫בסדר.
‫ועודף חמישה.
‫יום טוב ולהתראות!
‫תנו לו לעבור, בבקשה.
‫בוקר טוב, דוקטור, ‫מה מביא אותך אלינו כה מוקדם?
‫הפגישה החודשית שלנו.
‫כן, כמובן.
‫גב' מוסקה, ‫תוכלי להחליף אותי?
‫בעונג רב, מר מוסקה.
‫הדוקטור ואני צריכים לשוחח ‫על ענייני רפואה.
‫בדיוק כך.
‫יום טוב לכולם.
‫בבקשה, שני פרנק.
‫ספטמבר: 37.
‫אוקטובר: 120.
‫נובמבר: 60, ‫בשבוע הראשון בלבד!
‫בקצב הזה, ‫נגיע בקרוב ל-240 מרשמים בחודש.
‫אתה תראה שדצמבר ‫יהיה עוד יותר טוב.
‫באמת? -כן!
‫עם העלייה בשפעות ‫ובהצטננויות,
‫שעליהן נוכל לסמוך ‫במשך כל חודשי ינואר ופברואר,
‫בעוד שלושה חודשים ‫ישולשו המספרים הללו.
‫וזו רק ההתחלה. ‫-לא!
‫וזה לא כל כך הרבה.
‫אל תשכח... ‫שבקנטון יש 2,853 משקי בית.
‫ומתוכם 1,502 שמרוויחים ‫יותר מ-20,000 פרנק.
‫מה הקשר?
‫אי אפשר להטיל ‫מחיר למטופל רגיל
‫על משפחה שמרוויחה ‫פחות מ-20,000.
‫זה יהיה לא מוסרי.
‫לפיכך...
‫יש לי ארבע דרגות טיפול:
‫הדרגה הנמוכה ביותר,
‫בשביל בעלי הכנסה ‫של 12 עד 20 אלף פרנק,
‫כוללת ביקור בכל שבועיים ‫וכ-20 פרנק בחודש לתרופות.
‫זה בשבילך. ‫-אני מבין.
‫הדרגה הגבוהה ביותר ‫היא טיפול היוקרה.
‫לבעלי הכנסה ‫מעל ל-50,000 פרנק.
‫זה כולל ארבעה ביקורים בשבוע
‫וכ-300 פרנק בחודש ‫להוצאות שונות.
‫שוב, בשבילך.
‫בדיקות, תרופות וכך הלאה.
‫דוקטור, בשיטה שלך...
‫האם האינטרס של המטופל ‫אינו משני לאינטרס של הרופא?
‫ושל הרוקח?
‫האינטרס העליון היחיד ‫הוא הרפואה עצמה.
‫תפקידי הוא להעניק ‫משמעות רפואית לחיי האנשים.
‫אני משכיב אותם במיטה, ‫ואני רואה מה יוצא.
‫נוירופת, חולה סוכרת, ‫מה שתרצה...
‫אבל מישהו, למען האל!
‫דבר אינו מרגיז אותי ‫יותר מן המצב הלא מוגדר
‫הקרוי "בריאות טובה"!
‫סליחה.
‫תנו לדוקטור לעבור.
‫דוקטור!
‫מכתב בשבילך.
‫יותר מאוחר, בבקשה.
‫לא, זה מהגב' רמי. זה דחוף.
‫ו-11 בנובמבר ‫יהיה בעוד ארבעה ימים.
‫אז מה?
‫אז מה!
‫פעמיים בשנה, הגב' רמי מזמינה ‫את כל הכפר לביתה.
‫ב-11 בנובמבר ‫כדי לחגוג את ניצחון של 1918,
‫ובשמונה במאי, לזכר 1945.
‫ודע לך שאין אפשרות לסרב. ‫נכון?
‫זה בטוח.
‫היא מבהירה את זה היטב ‫בסעיף 3.
‫מה? אתה תמיד ‫קורא את הדואר שאתה מחלק?
‫מה חשבת? ‫אני הדוור, אחרי הכול!
‫אני אחראי לבשורות שאני מביא.
‫סלחו לי.
‫אתה בוודאי תוהה ‫מדוע באתי לביקור חינם.
‫חשבתי על כל העניים ‫האומללים והסובלים,
‫וחשבתי שאם הם יראו אותי כאן, ‫הם כבר לא יתביישו לבוא גם הם.
‫כמה נדיב מצידך, גברתי!
‫ובכן?
‫אני מבלה לילות שלמים ‫ללא שינה.
‫מה אמר לך ד"ר פארפלה?
‫לקרוא בכל לילה שלושה עמודים ‫מספר החוקים האזרחי.
‫הוא מעולם ‫לא לקח אותי ברצינות.
‫חבל מאוד.
‫נדודי שינה עלולים להיות תוצאה ‫של בעיה במחזור הדם במוח.
‫ובייחוד, מה שנקרא "עיוות בכלי הדם ‫בצורת צינור-מקטרת".
‫דמייני סרטן...
‫או עכביש ענקי ‫שמכרסם לך אט אט את המוח.
‫זו מחלה חשוכת מרפא?
‫אמור לי את האמת.
‫אם תקפידי היטב על שלבי הטיפול, ‫תוכלי להירפא.
‫אבוא לבקרך ‫ארבע פעמים בשבוע.
‫אולי חמש.
‫היכן עבדת לפני שבאת הנה?
‫בים, גברתי.
‫בים? כמה מעורפל.
‫ולפני כן?
‫במרסיי. ‫אבל לא טיפלתי אז.
‫אז לא היית רופא?
‫עוד לא.
‫גברתי היקרה, ‫שעת הקבלה הסתיימה.
‫אבל זו...
‫זה מקרה חירום.
‫בסדר.
‫דוקטור...
‫מה דעתך על השדיים שלי?
‫אין לי דעה, אליזבת. ‫אפילו איני רואה אותם.
‫התלבשי, בבקשה. ‫הבה נשכח מכל זה.
‫היי סלחנית, גב' רמי. ‫הוא מנסה להתבטא.
‫תמשיך, מישלון.
‫אני "לומך"...
‫אני "תולך"... אני תומך ‫במה שאומר אדוני ראש העיר...
‫בהיותו חבר מועצה נבחר...
‫מן הראוי שאדוני ראש העיר ‫יתבייש!
‫אבל אם מערב גרמניה ‫מסכימה להגביל את חימושה,
‫סביר שנסכים לצאת משטחה וכך ‫נאפשר לה להפוך למדינה ריבונית.
‫תחזיקו אותי, ‫או שאני אהרוג אותו!
‫איתך פשוט ‫אי אפשר לדבר, מריז!
‫איתי אי אפשר לדבר?! ‫-כן! הביטי...
‫גם אם מערב גרמניה ‫תהיה אוטונומית,
‫מערב ברלין ‫עדיין תהיה כבושה.
‫תודה לאל!
‫הכול באשמת אדנאואר!
‫את נוקשה להחריד.
‫יחי 11 בנובמבר!
‫היכנסי, אסיע אותך הביתה.
‫תודה.
‫בלי כפפות ובלי צעיף? ‫זה לא נבון.
‫מה את עושה?
‫בלי כפפות, בלי צעיף, ‫וגם בלי הטפות מוסר, בבקשה.
‫ערב טוב, דוקטור.
‫חכי.
‫אני מתנצל.
‫הישארי, בבקשה.
‫אף מילה?
‫אף מילה.
‫סליחה, הייתי קצת נסערת.
‫בגלל הבחור ההוא?
‫ראית?
‫בלי כוונה.
‫זה הארוס שלך?
‫מדוע שאענה לך?
‫כן, היינו מאורסים.
‫אבל עכשיו כבר לא.
‫אתה מרוצה?
‫תשמעי...
‫זה מצחיק. ‫כולם פה חושבים שאתה קדוש.
‫חוץ מהכומר.
‫הוא אומר שאתה נוכל, ‫ושכל מה שמניע אותך זה הכסף.
‫ומה את חושבת?
‫זה לא הכסף.
‫זה לא הכסף ‫מרגע שמרוויחים הרבה.
‫ומה עוד אומרים?
‫שאתה שונה.
‫מאיזו בחינה?
‫זה בדיוק העניין. ‫הם לא מצליחים להבין במה השוני.
‫ואת?
‫את הצלחת להבין?
‫כן.
‫מי אתה? ‫-אף אחד. אני אף אחד.
‫אני מכיר את כולם פה, ‫אבל לא אותך.
‫אתה נווד?
‫גנב?
‫לא אכלתי יומיים. ‫אני רעב.
‫זה מוגזם, ‫לבקש ממך צדקה, אבי?
‫הצילו!
‫בדיוק עמדתי להגיש לך צדקה.
‫מצוין.
‫אני זקוק לגג מעל לראש ‫למשך כמה לילות.
‫לנוח ולהתאושש ‫לפני ששוב אצא לדרך.
‫הכנסייה שלך תתאים. ‫איש לא יראה אותי.
‫ואזדקק גם למעט אוכל.
‫אני הכומר לופוס, ‫לא סנטה קלאוס.
‫מעולם לא חיסלתי כומר.
‫אל תאלץ אותי ‫לעשות את זה עכשיו.
‫חוץ מזה, זהו חטא.
‫אדל? ‫אל תעמדי שם, תיכנסי.
‫לא, רד אתה אליי.
‫בוא!
‫גב' קוק חולה? ‫-לא, זה טום.
‫מי זה טום? ‫-נו, בבקשה!
‫זה משם.
‫זהירות על הגברת.
‫זה כאן.
‫איפה? ‫-כאן, עצור.
‫בוא.
‫נו, בוא!
‫זה טום, הכלב של מר קוק.
‫הוא חולה כבר יומיים.
‫הם יירו בו ‫ויביאו כלב רועים חדש.
‫את צריכה וטרינר. ‫אני רופא.
‫כאן מטפלים בבעלי חיים ‫שמכניסים כסף.
‫כמו פרה הרה או סוס עבודה, ‫אבל לא כלב.
‫אני מבקשת.
‫תן לי לבדוק אותך.
‫בוא נראה.
‫אני חושב ‫שהוא נקע את הכתף.
‫תחזיקי אותו חזק, ‫זה עלול להכאיב לו. יש?
‫אני חושב שזהו.
‫נכון, טום? ‫קום, בוא נראה.
‫קדימה, אתה יכול לרוץ!
‫אתה יכול, הבט.
‫רוץ!
‫תודה.
‫התבוננת בי ‫כשרקדתי עם לוקה.
‫כן, קצת.
‫ולא הפריע לך שסטרתי לו.
‫אפילו שמחתי.
‫ומדוע זה?
‫ככה.
‫כי הוא רקד איתך.
‫ולא אתה.
‫ולא אני.
‫אשמח לרקוד איתך.
‫תזמין אותי.
‫אין מוזיקה.
‫באמת?
‫זו לא מוזיקה?
‫כן.
‫אתם מאחרים.
‫הגיע הזמן. קדימה.
‫מהרו.
‫ברוכים הבאים לבית האל.
‫שלום, ז'ול!
‫ברוכים הבאים ‫לביתו של האל.
‫מוסקה!
‫תתעורר, מוסקה!
‫מה קרה? ‫-אנחנו צריכים לדבר.
‫תתלבש ורד אליי.
‫ביום ראשון?
‫הגיע הזמן לעבור להילוך גבוה.
‫אני כבר יורד, דוקטור.
‫אני ממתין.
‫אני לא מאמין!
‫גב' רמי, איזה עונג לראותך. ‫-רב"ט!
‫דוקטור. -כרצונך.
‫מריז היקרה, ‫אולי יש אצלך מקום שקט
‫שבו נוכל לשוחח ‫ללא הפרעה?
‫זה נראה לך ‫כמו מסלול מרוצים?
‫יש לנו תוכנית גרנדיוזית.
‫תוכנית שאפתנית.
‫המלון שלך יהיה ‫הבסיס הצבאי שלנו, ואת תהיי...
‫מפקדת הפלוגה.
‫אני בפנים!
‫תיכנסו.
‫- מלון דה לה קלה -
‫איפה האידיוט הזה?
‫אתה מדבר עליי?
‫איפה היית?
‫למה? ‫אני חייב לך דין וחשבון?
‫כן.
‫אמרנו שתהיה דיסקרטי ‫ובלתי נראה.
‫ואני שניהם, לא?
‫בכל מקרה, מחר אתה עוזב.
‫וזה טוב. ‫-לא.
‫מה זאת אומרת, לא?
‫לא.
‫אני צריך עוד שבוע.
‫אתה מזהה אותי?
‫אתה טועה, ‫אני לא מכיר אותך.
‫בוודאי שאנחנו מכירים, חבוב.
‫תסתכל טוב.
‫אני בטוח שעכשיו קלטת.
‫לנסקי?
‫נכון.
‫אני שמח בשבילך. ‫עשית חתיכת דרך, חבוב.
‫אתה לא שואל על פרדו? ‫המסכן מת לפני שלוש שנים.
‫תגרה שנגמרה רע.
‫מסיכוני המקצוע.
‫לא היית חייב לי כסף?
‫כן.
‫נכון, 150 פרנק. ‫אז הנה...
‫300 פרנק.
‫קח, ועוף מפה.
‫ככה מדבר דוקטור?
‫הקומבינה שלך ‫"בהילוך גבוה" עם הרוקח...
‫אתה סוחר או רופא?
‫הבחורה שהבריזה לך, ‫מה היא תגיד?
‫ככה אני מכיר אותך. ‫זה יותר טוב.
‫אז תקשיב טוב.
‫היית חייב לי 150 פרנק, נכון?
‫כולל ריבית, זה 3,000.
‫בנוסף, תוספת סיכון...
‫על כך שאולי לעולם ‫לא אראה אותם שוב: 30,000.
‫נעגל ל-50,000.
‫באהבה לא עושים חשבון.
‫קדימה!
‫בואי, חמודה שלי.
‫זו סוזי שלי.
‫יפה מאוד!
‫איזה יופי.
‫אדל לא במטבח. ‫איפה היא?
‫הגב כואב פחות, ‫אבל יש לי מיחושים אחרים.
‫זה מוזר, ‫הכאב כל הזמן משנה מקום.
‫יש לי הרגשה ‫שהוא מחפש את היציאה.
‫מה עליי לעשות?
‫כוס מי קרח כשאת קמה בבוקר, ‫ושני נרות גליצרין.
‫במשך שמונה ימים.
‫בבקשה.
‫איפה אדל?
‫היא במיטה, חולה כביכול. ‫פשוט עצלנית.
‫כבר כמה זמן?
‫ארבעה ימים. ‫מגזימה לגמרי.
‫ולא חשבת לקרוא לי? ‫-למה? אני מרגישה יותר טוב.
‫דוקטור... סליחה שלא הודעתי לך.
‫לא נורא.
‫אתה לא אמור להיות פה.
‫בוודאי שכן. ‫את חולה, ואני רופא.
‫זו סיבה טובה, לא? ‫-זה שום דבר, רק קצת עייפות וחום.
‫השיעול שלך יבש או עסיסי?
‫עסיסי.
‫יש דם? -לא.
‫הזעות לילה?
‫כן.
‫תנשמי עמוק.
‫את הולכת לבית החולים המחוזי. ‫לבדיקת דם סרולוגית.
‫וגם לבדיקת רנטגן של הריאות.
‫יש לי שחפת?
‫הבדיקות הן אמצעי זהירות ‫שנועד להרגיע אותך,
‫לא להפחיד אותך.
‫זה לא משהו גדול.
‫סתם כי חשבתי עלייך.
‫למה?
‫צריך סיבות בשביל לחשוב?
‫לא, בבקשה.
‫תפתחי את זה לאחר שאלך.
‫מוטב כך.
‫להתראות, אדל.
‫דוקטור ורנר?
‫ד"ר קנוק מסן מוריס.
‫אני שולח אליך מטופלת ‫חולת שחפת.
‫אני מכיר את המוניטין ‫של המרפאה שלך.
‫אשלם בעצמי ‫את הוצאות הטיפול.
‫ואבקש ממך סודיות מוחלטת.
‫אסור שהיא תדע אי פעם.
‫לעולם לא.
‫לא! -כן.
‫זה יותר מדי. ‫-לא נכון. תורך.
‫שלום.
‫שארלי, קוניאק, בבקשה.
‫אני מופתע ‫שהדוקטור לא עם חוליו.
‫שמספרם הולך וגדל!
‫אפילו שמתי לב... שריפוים ‫של אחדים גורם לאחרים לחלות.
‫זה מוזר מאוד.
‫מה שאתה אומר איננו בדיוק נוצרי, ‫אדוני הכומר.
‫תבין, דוקטור.
‫האנשים כל כך דואגים לבריאותם, ‫שכבר אין להם זמן ללכת לכנסייה.
‫ביום א' האחרון ‫היינו פחות מ-30.
‫בזמנו של פארפלה, ‫הכנסייה הייתה מלאה.
‫איש איש וקהילתו.
‫אדוני הכומר?
‫אדוני הכומר!
‫מה קרה?
‫אדוני הכומר!
‫אילו דברים ראיתי!
‫והדברים שראיתי ‫עשו לי כאלה דברים!
‫תקשיבי, אליזבת...
‫נדבר על הדברים האלה ‫כשאסיים את התפילה.
‫בסדר גמור. ‫זה בנוגע לדוקטור.
‫ראיתי את אדל ‫ואת הד"ר קנוק...
‫עושים דברים...
‫שהצניעות אינה מאפשרת לי ‫לתאר במילים.
‫לא, בשביל זה אני פה!
‫ואיננו מפריעים לאל לחינם.
‫איפה זה היה?
‫מול תחנת הרכבת.
‫באמצע הרחוב, באמצע היום.
‫הוא חיבק אותה בזרועותיו...
‫באורח...
‫מבחיל.
‫אני בטוחה ‫שהוא מזמז אותה במכונית,
‫בזמן שלא יכולתי לראות.
‫ושהיא נהנתה מזה.
‫היא אמרה לך את זה?
‫לא, אבל...
‫אפשר היה לראות.
‫בהחלט אפשר היה לראות.
‫תמשיכי!
‫זה הכול.
‫תחשבי היטב, ‫אני בטוח שזה לא הכול.
‫קדימה!
‫כלומר...
‫אבי, גם אני.
‫הוא מזמז אותך?
‫לא, לא.
‫לא, אבל...
‫הוא בטח רצה. ‫כי הייתי עירומה לגמרי.
‫למה היית עירומה לגמרי?
‫המיגרנות שלי, אבי.
‫אתה מבין...
‫אחרי הכול, הוא רופא.
‫והוא מנצל את זה. ‫-כן.
‫בדיוק.
‫טוב שבאת לספר לי.
‫תודה, אבי.
‫אמן.
‫אתה לא הכי מחבב ‫את הרופא הזה.
‫זה עניינך?
‫יכול להיות.
‫אתה מכיר אותו?
‫יכול להיות.
‫אז דבר, חתיכת אידיוט!
‫ומה בדבר הכבוד לרעך? ‫-כמובן, כמובן.
‫אתה בחור עדין, מה?
‫הכנסייה שלך קרה, המזרן שלי קשה, ‫והשיחה שלך משעממת.
‫אני עוזב.
‫לא, חכה!
‫ספר לי על קנוק.
‫נו? ‫-זה לא מספיק.
‫בבקשה!
‫מר ז'אן!
‫הבט.
‫מה דעתך על 32-אל?
‫שלום.
‫שלום לך, רב"ט!
‫דוקטור. ‫-כרצונך.
‫הציוד הגיע.
‫שמתי אותו בחדר האוכל הישן.
‫תרצה לבדוק ‫שהכול מתאים להזמנה?
‫אחרייך.
‫אגב, ידיד שלך ביקש ממני ‫חדר לילה אחד או שניים.
‫ידיד?
‫נתתי לו את מס' 22. ‫כל השאר בשיפוצים.
‫אל תתבייש, תיכנס.
‫50,000. ‫אתה יכול לספור.
‫מה פתאום! ‫מהי ידידות בלי אמון?
‫עכשיו תסתלק, ‫תעזוב את העיר.
‫זה היה רק הריבית.
‫מה?
‫אם אתה רוצה שאסתלק, ‫זה יעלה לך יותר.
‫מנוול.
‫כן, נכון.
‫משהו כמו... עוד 100,000.
‫אין לי סכום כזה.
‫אני סומך עליך.
‫עצבני מאוד! ‫-מה קורה?
‫הוא אמר... כי הוא...
‫דבר כבר, מישלון, ‫יש לי עבודה.
‫זה הקוקר אולקוס...
‫הלוכר פולוס...
‫זה דחוף.
‫בגלל זה. ‫-האב לופוס?
‫הוא פה? ‫-כן.
‫והוא רוצה לדבר איתי? ‫-כן.
‫כי זה דחוף?
‫אז תכניס אותו, אידיוט! ‫-זהו!
‫פולוס!
‫אדוני ראש העיר. ‫העניין חמור מאוד.
‫שנינו יודעים ‫שאני נתון לכבלי הסודיות,
‫אבל אין לי בררה.
‫ד"ר קנוק כמעט אנס ‫את הגב' מוסקה,
‫שבאה אליו ‫בגלל מיגרנה פשוטה.
‫יתרה מזאת, ‫הוא בוודאי פגע אנושות באדל,
‫שנעלמה, ונראתה לאחרונה ‫בזרועותיו, בתחנת הרכבת.
‫אדל לא נעלמה, ‫היא מאושפזת במרפאה בשווייץ.
‫בשווייץ?
‫אז הוא בטח הכניס אותה להיריון. ‫והיא בטח שם כדי לעשות הפלה.
‫אדל חולה בשחפת. ‫קנוק מנסה להציל אותה.
‫באשר לגב' מוסקה, ‫לא אוכל לקבל ברצינות את דבריה.
‫ומדוע לא?
‫כי לפני שנה בערך ‫היא התפשטה עירומה לנגד עיניי
‫כדי להוכיח לי ‫שהאוויר כאן גורם לה פריחות.
‫"דוקטור יקר,
‫"טוב לי כאן.
‫"המקום יפה מאוד, ‫והוא מזכיר לי את סן מוריס.
‫"יש לי חדר גדול ונוח... ומחומם!
‫"איזה פינוק!
‫"אגב כך, ‫יש לי בשורה שלא תיאמן.
‫"הטיפול שלי ‫יהיה חינם אין כסף.
‫"מאחר שהוא ניסיוני,
‫"ד"ר ורנר אמר לי ‫שהם לא יוכלו לחייב אותי.
‫"זו הפעם הראשונה ‫שיש לי מזל.
‫"לא, זו הפעם השנייה.
‫"הראשונה הייתה ‫כשפגשתי אותך.
‫"אני מקווה ‫שאתה חושב עליי לפעמים,
‫"אפילו רק קצת.
‫"אני חושבת עליך,
‫"ועל המכתבים שתכתוב לי.
‫"יש בי תשוקה עזה לחיות.
‫"ניפגש בקרוב, אדל".
‫איזה שם יפה, אדל.
‫ברור לך שאין לי ‫100,000 פרנק עליי.
‫קבעתי פגישה בבנק מחר ‫כדי למשוך אותם.
‫ואחר כך אביא אותם ‫למלון שלך.
‫ואחר כך אתה תעזוב.
‫לתמיד.
‫איך הגעת לסן מוריס?
‫לגמרי במקרה, חבוב.
‫סן מוריס בדרך לפונבז'.
‫משהו כמו מאה ק"מ צפונית לכאן.
‫אחד הדודים שלי נפטר.
‫הוא לא היה עשיר, ‫אבל לא היו לו ילדים,
‫וחשבתי שאולי ‫הוא הוריש לי משהו.
‫לא ידעתי שהכסף הגדול ‫יהיה בסן מוריס.
‫לחיי נסיעתך לפומבז', לנסקי.
‫דוקטור, איזה עונג!
‫גב' פונס, מה שלומך?
‫אני ישנה כמו תינוק בן יומו!
‫השיקויים שלך עושים נסים. ‫-מצוין.
‫דודן ממרסיי בא לביקור אצלי. ‫תבוא לארוחת ערב.
‫בוודאי יש לכם... ‫מכרים משותפים.
‫ומדוע?
‫לא חיית במרסיי?
‫מחפשים אותך! ‫גב' רמי יוצאת מדעתה!
‫אוף.
‫עשיתי שטות.
‫אדוני הדוור!
‫זה חדר 22.
‫הוא חרבן על ימין ועל שמאל!
‫חרא בכל מקום!
‫סליחה, גברתי, ‫אבל אין מלים אחרות.
‫הוא התרוקן לגמרי במדרגות.
‫הוא אפילו הצליח ‫לטנף את הקירות!
‫והחדר שלו, אל תשאל! ‫ממש בור שופכין.
‫האיש צורח מכאבים.
‫וגם הגב' רמי צורחת, ‫אבל מסיבות אחרות.
‫שלשולים כאלה ‫עלולים להיות בעיה חמורה.
‫מן הסתם דיזנטריה.
‫צריך לאטום את החדר.
‫לאסור על ביקורים.
‫אני כבר מטלפן אליהם.
‫תני לי את זה!
‫אני דורכת על זה! ‫אני לא מאמינה!
‫המגפיים שלי.
‫אילו בעלי היה רואה את זה!
‫ועל הקיר! אפילו על הקיר.
‫אוי, לא.
‫לא!
‫איך זה הגיע עד לשם?
‫נורא מסריח אצלך, לנסקי.
‫יש לך בעיה?
‫תעזור לי, אני מתחנן.
‫זה עסק לא פשוט.
‫תעשה משהו!
‫אתה רופא, לעזאזל!
‫עכשיו אתה מאמין לי?
‫אין לי בררה.
‫אם ככה...
‫אני מאמין לך!
‫אתה רופא.
‫ומה אתה?
‫נוכל?
‫סחטן? רוצח?
‫קצת מכל אלה? הסכמנו?
‫כן.
‫קח את הכסף שלי.
‫בשידה שליד המיטה.
‫הכסף שלי.
‫ועכשיו, תעזור לי.
‫תעזור לי. ‫-אני עוד חושב.
‫אעשה כל מה שאתה רוצה.
‫ראשית, תחתום על זה.
‫מה זה?
‫ההודאה שלך.
‫כייסות, סחיטה, רצח.
‫מפעל חייך.
‫אפילו הוספתי לרשימה ‫את הרצח של פרדו.
‫זה לא אני!
‫לא משנה.
‫אני ארפא אותך, לנסקי.
‫אבל אתה תסתלק, ולא תחזור. ‫אם לא, אתן את זה למשטרה.
‫תחתום.
‫- אחד בינואר -
‫שלום, שארלי, מה קרה?
‫סליחה? ד"ר פארפלה!
‫לא זיהיתי אותך.
‫קרה משהו לגב' רמי? ‫-לא, בכלל לא.
‫סלח לי, יש לי מטופל באמבולנס. ‫המרפאה מלאה כל הזמן.
‫המרפאה?
‫איזו מרפאה?
‫מכרת את בית הקפה? ‫-לא.
‫אבל הדוקטור גרם לנו להבין שעלינו ‫לצמצם את שתיית האלכוהול.
‫אז אנחנו פותחים בבוקר, לקפה.
‫ובערב, ב-18:00, לאפריטיף.
‫ובשאר הזמן, אנחנו עובדים פה.
‫ואנחנו לא מתבטלים!
‫המוטו של הדוקטור הוא: ‫"עובדים יותר, מרוויחים יותר".
‫אירן, תראי מי פה. ‫-איפה?
‫מר פארפלה, במכונית שלו.
‫כן, כמובן!
‫סלח לי, לא...
‫לא ראית אותי?
‫לא זכרתי אותך.
‫באמת יפה מאוד.
‫סלח לי, אבל אני חייבת לרוץ.
‫בסדר?
‫אירן!
‫הגברת הצעירה מסן מרסלן ‫תעזוב עוד מעט, בחדר 17.
‫שם נאכסן את הגברת מליברון ‫שתגיע הערב.
‫מר פארפלה!
‫שלום.
‫מה מביא אותך אלינו?
‫זה טירוף מוחלט.
‫בתקופה שלי ‫אנשים היו בריאים יותר.
‫הם פשוט לא טיפלו בעצמם. ‫יש הבדל!
‫יש מי שסבורים שבתי הבראה,
‫דיאטות והקדמה ‫נועדו לתושבי הערים בלבד,
‫ולא לאזורים הכפריים.
‫הם טועים, מר פארפלה.
‫הם טועים!
‫גם אנחנו רוצים את הטוב ביותר, ‫וגם לנו יש זכות לכך!
‫מה שד"ר קנוק מכנה ‫"המגן הרפואי".
‫אנא סלח לי, החובה קוראת.
‫מר מאתייה, הואל להיכנס.
‫איזו הפתעה, ד"ר פארפלה!
‫באמת תודה שזיהית אותי!
‫אתה בטח לא מזהה הרבה.
‫הרבה השתנה מאז שעזבת...
‫לפני שמונה חודשים! ‫-זה נראה כמו היסטוריה עתיקה.
‫החיים כבר לא שליווים ורדומים.
‫ההכנסות שלי עלו פי חמישה.
‫אבל זה לא הדבר הכי חשוב. ‫סוף סוף אני מרגיש שאני מועיל.
‫סלח לי, אנחנו עמוסים בעבודה. ‫אני צריך לבצע בדיקת דם.
‫דרישת שלום לגב' פארפלה.
‫600?
‫הגעת ל-600 ביקורים בחודש?
‫בחודש אחד 600 איש ‫מקנטון סן מוריס
‫באו, עמדו בתור, והיו מוכנים לשלם ‫בעבור ביקור אצל הרופא?
‫לא הכריחו אותם לבוא.
‫מהן הנקודות האדומות ‫על המפה?
‫זה?
‫זו מפה...
‫של "חדירת הרפואה".
‫כל נקודה אדומה...
‫מציינת את ביתו של חולה קבוע.
‫הבט היטב. הם בכל מקום.
‫אילו הייתה לי השיטה שלך...
‫אילו יישמתי אותה כמוך...
‫לא היו לי עכבות?
‫ב-350 מהבתים האלה
‫יש 350 חדרי שינה
‫שבהם מישהו חווה את הרפואה.
‫ובלילה זה עוד יותר יפה,
‫כי בלילה האורות דולקים.
‫וכמעט כל האורות האלה ‫שם שלי.
‫החולים משאירים ‫את מנורות הלילה דולקות.
‫שלא לדבר על הפעמונים, ‫שהם קולם של המרשמים שלי.
‫בעוד כמה דקות ‫הם יצלצלו לצהרי היום.
‫אז מתבצעת מדידת החום ‫הרקטלית השנייה של היום.
‫בעוד כמה רגעים...
‫350 מדי חום יוחדרו
‫בו-זמנית...
‫אל תוך 350...
‫הנה.
‫תנשמי בעדינות.
‫לאט.
‫תנשמי בעדינות. ‫נשימות קצרות.
‫זהו.
‫הירגעי.
‫ההתקף חולף.
‫רשמו לך חמש טיפות ‫של תמיסת יוד.
‫זה יקל עלייך.
‫את תירפאי.
‫ד"ר ורנר בטוח בכך.
‫זו הפעם הראשונה ‫שיש לחיי חשיבות.
‫יש להם חשיבות רבה.
‫אתה ואני אותו הדבר.
‫לא הייתה לנו ילדות, ‫ועלינו להדביק את החסר.
‫איך את יודעת את זה?
‫כמוך, גם אני נולדתי בדלות.
‫כסף, תהילה, כוח...
‫כל אלה העניקו לך מקום. ‫אני מבינה.
‫אבל עכשיו אתה ‫כבר לא זקוק להם.
‫תבטיח לי שתהיה מאושר.
‫אדל...
‫אני לא יכול.
‫לא מחליטים דברים כאלה.
‫זה קורה, זה הכול.
‫אז תבטיח לי שתנסה.
‫"דוקטור יקר, מצבי השתפר,
‫"השתפר מאוד, ‫שכן אני כבר כמעט לא משתעלת.
‫"כשאבריא, ‫תיקח אותי בתור סייעת.
‫"אני לומדת מהר.
‫"כך נוכל להיות ביחד.
‫"וגם מבלי לומר מילה,
‫"נחלוק בדברים רבים".
‫"סיפרת שהשיפוצים ‫במרפאה הסתיימו.
‫"היא בטח גדולה, יפה ומודרנית!
‫"ואני בטוחה שהיא כחולה.
‫"כחול יפה, כמו הים או השמים.
‫"אני חושבת עליך ‫ומחבקת אותך, אדל".
‫מלון-מרפאה דה לה קלה ‫לאט לאט.
‫זהירות, זה לא ישר.
‫איזה יופי!
‫חבל שמר רמי האומלל ‫לא רואה את זה!
‫איזה יופי, נכון?
‫יפה מאוד.
‫אני זקוק לשינוי קטן.
‫אני רוצה קירות כחולים.
‫הקירות? כל הקירות?
‫כל הקירות!
‫מה זאת אומרת, כחולים?
‫כחול יפה, כמו השמים או הים.
‫אבל זה יפה, בלבן.
‫כחול.
‫דוקטור, מחפשים אותך. ‫-מי?
‫ד"ר ורנר.
‫לא הייתה תשובה אצלך, ‫אז הוא התקשר לעירייה.
‫אני לא יודע ‫איך לומר לך, דוקטור.
‫זה נוגע לאדל שלנו.
‫היא נפטרה אמש.
‫סיבוך פתאומי, ‫דלקת קרום המוח.
‫חברים, ‫עלינו לקבל את מה שיש.
‫שכן באהבה...
‫מעניק האל חיים,
‫ובאהבה...
‫הוא נוטל אותם.
‫אדל,
‫אדל הקטנה שלנו...
‫שמצאה בגברת קוק
‫אם...
‫ומעבידה כאחד.
‫היום נכנסה אדל ‫לממלכה השלווה של האל,
‫כמו כל התמים.
‫שכן תמימה הייתה.
‫כן, חבריי...
‫גם אם ברגעי חייה האחרונים
‫היא איבדה את דרכה
‫בחברויות ראויות לגינוי.
‫אדל הקטנה שלנו שמה את אמונה ‫באדם שלא היה ראוי לכך.
‫כי שקרן נשאר שקרן, ואשם...
‫נשאר אשם, עד שהוא מודה בחטאיו ‫ומבקש את מחילתו של האל.
‫איך אתה מעז?
‫איך אני מעז?
‫דוקטור?
‫טוב לבי ונדיבותי הנוצריים
‫הובילו אותי לתת מחסה באחרונה, ‫כאן בכנסייה שלנו,
‫לנוכל בשם לנסקי.
‫למדתי להכיר...
‫את עברו הקרימינלי.
‫האיש הזה, ‫ששואל אותי שאלות,
‫היה שותפו של העבריין ‫שבא לכפר שלנו
‫כדי לסגור איתו חשבון!
‫ואיזה פשע...
‫ביצע האיש ‫ששואל אותי שאלות?
‫האיש שהיה, ואני יודע זאת,
‫מהמר, הולל, ‫תחמן ונווד...
‫איזה מין אדם אתה?
‫איזה מין אדם מעליב אדם אחר ‫מול גופתה של מתה?
‫כן!
‫ביצעתי אלף עבודות קטנות ‫כדי לא לרעוב. אז מה?
‫איפה הפשע?
‫כשהרפואה נחשפה בפניי, ‫אחזתי בהזדמנות בשתי הידיים!
‫עבדתי קשה, ‫בתשוקה ובשיטתיות,
‫כדי להפוך לאדם ולרופא שהנני.
‫האם מישהו מביניכם...
‫יכול לטעון נגדי ‫שלא עזרתי לו?
‫שלא טיפלתי בו?
‫שלא אהבתי אותו?
‫אני מתבייש בשבילך, כומר.
‫ומתבייש בשביל הכנסייה שלך.
‫ובשביל חברי קהילתך.
‫איך יכולת להגיד ‫דברים איומים כאלה בפני הנערה?
‫היא אהבה אותו!
‫זה קטנוני ועלוב!
‫פשוט מגעיל!
‫ואיפה אלוהים בכל זה?
‫אני באמת כומר.
‫ואולי קנוק בכלל לא רופא.
‫אז מה? ‫אתה שוטר או כומר?
‫מה אם הוא לא רופא!
‫לא מזיז לנו. ‫כל עוד הוא מטפל בנו היטב.
‫אני שותה פחות.
‫אני מדווש יותר ישר.
‫בזכות הדוקטור ‫אני אדם חדש!
‫גם אני! הפסקתי לעשן, ‫גיליתי את המרחצאות.
‫זה נפלא, משעשע כל כך, ‫כולם בבגדי ים ובחלוקי רחצה.
‫אני כבר בכלל לא משתעממת.
‫שלא לדבר על החינוך המניעתי.
‫האלפבית לכל השכלה.
‫אין בזה שום רע, ‫כולם מאושרים יותר.
‫רופא או לא רופא, ‫אותו אנחנו רוצים.
‫האיש מחולל נסים!
‫אישתי מגלחת את הרגליים ואת בתי ‫השחי, ובימי ראשון היא מתאפרת!
‫מה הקשר? ‫-אני מאושר.
‫ושארלי שלי, ‫עם בעיות הזקפה שלו,
‫קנוק ריפא אותו, ‫וזה עוד יותר טוב מכפי שהיה קודם!
‫השתגעת? ‫לא מספרים דברים כאלה.
‫למה לא? ‫זה רק אנחנו פה, לא?
‫אבל עכשיו שכולם יודעים, ‫למי נוכל לספר?
‫הוא עוזב! -מי?
‫הדוקטור. הוא עוזב.
‫קדימה, צעד!
‫חכו!
‫בואו נדבר על זה!
‫אל תלכו ככה!
‫קדימה!
‫לעזאזל.
‫צחצחתי שיניים. ‫פעמיים ביום.
‫חכה, דידייה!
‫רב"ט אינו עורק.
‫אני רופא. -בדיוק.
‫אדל לא הייתה רוצה שתעזוב.
‫מאין לך? ‫-היא כתבה לי.
‫למקרה שמשהו רע יקרה לה.
‫היא ביקשה ממני ‫לתת לך את טום.
‫אדל כתבה לך ‫כדי לבקש את זה ממך?
‫באמת?
‫אני לא יודעת למה, ‫אבל אעשה את מה שהיא ביקשה.
‫אל תעזוב, דוקטור.
‫סוף סוף אני מאושר.
‫מה יהיה עלינו?
‫תפסיק להתנהג כמו ילד, קנוק.
‫לופוס פשוט מקנא ‫בגלל החיבה שאנו רוחשים לך.
‫זה מטופש, אבל זה אנושי.
‫זה יעבור לו.
‫אתה משלנו.
‫בזכות... בזכותך...
‫נעשינו חשובים.
‫אתה מקשיב לנו... אתה מקשיב לנו, ‫אתה מבין אותנו, מטפל בנו,
‫אתה מרפא את כל המחלות שלנו, ‫אמיתיות או לא.
‫לא כל אחד מסוגל ‫לעשות את זה.
‫מישלון יקירי, דיברת נורמלי!
‫מישלון היקר שלי!
‫תבטיח לי שתהיה מאושר.
‫אדל, אני לא יכול.
‫לא מחליטים על דבר כזה.
‫זה קורה, זה הכול.
‫אז תבטיח לי שתנסה.
‫אני מבטיח לך, אדל.
‫אני מבטיח.
‫"מוקדש להוריי"