www.titlovi.com
Ta vojna se ne bo končala. Z vsakim dnem sta moje telo in duša bolj zlomljena.
Vsak sunek mi razblini misli. Vsak korak me potisne bolj stran od doma,
vse dokler ne postanem tisti človek,
kateri je dolgo časa nazaj poljubil svojo mamo v slovo.
In ves napet neskončno pričakujem. Ne vedoč kaj bo prišlo prej,
naboj kateri mi bo odvzel življenje, ali pa moja zadnja možnost da se odkupim.
D.Werner, 18 let. Vojak iz Druge Svetovne Vojne.
FRANCIJA POD NACISTIČNO OKUPACIJO 1944.
Vojak, na tla!
Potrebujemo bolničarja. -Vojak je zadet!
Granata!
Kaj hočeš?
Najnovejši filmi s slovenskimi podnapisi samo na: WWW.MOJBLINK.SI
EKIPA CRAZY SRBIN PRODUCTION VAM PREDSTAVLJA:
DUHOVI VOJNE
Prevod in Priredba: RaTKO & CRAZY SRBIN (VŠEČKAJ FACEBOOK: Crazy Srbin Production)
VŠEČKAJTE NAŠO FACEBOOK STRAN: Crazy Srbin Production
Hej, Butchie. Imaš mogoče višek nogavic? Te me zelo srbijo.
Moral bi vzeti dva para. -Saj sem. V prvem paru sem naredil luknje že po treh dneh.
Sranje!
Želim si da bi se rodil z ravnimi podplati.
Moj sorodnik ima ravne podplate, in izvedel je da ne more iti v vojsko.
Obesil se je v stričevem hlevu. -Nabijaš, Kirk.
Brat od tvojega sorodnika je še vedno tvoj bratranec. Zakaj bi ga imenoval drugače?
Brez zajebancije, on je moj bratranec. -Kdo bi lagal o čem takem?
Ali sploh veš zakaj lažeš? -Ti usrani pametnjakovič.
Postojanka je 50 km čez tiste hribe. Odhod.
Slišim prihajati džip.
Koliko M7 imamo?
Mogoče bi morali pustiti ta džip. Še veliko imamo za prehoditi.
Ja, ker se je za njih zelo dobro končalo.
Nacisti, sedaj pa niste več tako žilavi, kajne?
Tega ne boš potreboval. Upam.
Hej, Butchie, bodi pozoren na bilo kakšne zemljevide,
kodirana sporočlila, karkoli bi lahko uporabili proti njim.
Kaj pa misliš da počnem?
Hej, Butchie, tukaj imamo enega živega!
Naj ga pospravim, ali pa vržem nazaj notri? -On je major. To bo zadostovalo.
Pojdimo Jerry, vzemi svoje stvari.
Ko se smeješ. Oh, ko se smeješ.
Potem se celi svet smeje s tabo. -Pusti moje može pri miru!
Kaj? Kaj? -Utihni, Eugene!
Pofukanec dobro ve kaj govorim. Kaj?
Usrani prašič.
Zakaj počneš to? -Kaj? Prav.
Kaj? Prav. -Ja.
Hej, poglejte Rocky Grazianna.
Sranje, ta možakar je dober.
Najbližje križišče je 5 km čez tisti hrib tam. -Daj ga, Butchie!
Ja.
Dajmo, udarjaš kot domobranec!
Se opravičujem fantje, zelo zaostajamo. Mislim da sem napačno zavil. Spakirajte.
Nič ti ne bom naredil. V redu je.
Vzemi.
Zdi se kot da mi bodo odpadle noge. Enkrat ko bomo prišli, potem bo tam zelo lahko.
Lahko boste spali cele dneve. -Koga bomo čuvali tokrat? -Ne, koga. Dvorec ali grad.
To naj bi bila velika stvar, potem ko je 82 Zračna Divizija pristala tukaj
in pregnala nacistično vrhovno poveljstvo.
Moramo ga čuvati, dokler ne pride zamenjava. -Kdaj bo to?
Kolikor bo potrebno. -Jupi, jupi, jupi. Čista posteljnina in toaletni papir.
Nič čudnega da so ga nacisti vzeli za sedež svojega poveljstva.
Ja. To pa moraš imeti rad.
Mogoče samo spi. -Ja, ni dovolj sob.
Počasi, tvoja zamenjava je tukaj. -Ali si zaspal ter sanjaril, ali kaj podobnega?
Vzemite svojo opremo. Naša zamenjava je tukaj.
Mislim da sem umrl in odšel v Nebesa, fantje.
Človek ali me zajebavaš, poglejte to. Ta kraj je velik kot Titova vila.
Večji je kot cela moja soseska v Queensu.
V redu, spakirajte in se postrojite. Odhajamo čez dve minuti.
Kam se tako mudi? -Nič se ne mudi. -Zakaj pa niste spali v posteljah?
Ali so v njih stenice, ali kaj podobnega? -Ja, stenice.
Večino žimnic smo dali v klet. -Kakšna je zgodba, jutranja slava? -Kaj novic od tam?
Ne. Tukaj ne lovi prav dobro. Mora biti da je pokvarjen.
Pokvarjen, kaj? Potem bi ga pa mogoče moral pustiti tukaj.
Eugene tam je pravi čarovnik z izvijačem.
Ja. Ja.
Ali lahko sedaj odidem? -Ne še.
Kje so zaloge?
Ta kraj je bil poveljni center, shrambe so polne klobas,
sira, vina in toliko žganja kolikor ga lahko popijete.
Oskrbovalni tovornjak pride čez en teden. Imeli bodo svež kruh in K-obroke.
Torej, kaj je potem narobe s tem gradom?
Mislim če je ta kraj takšen kot Coney Island, kam se potem tako mudi?
Zamujate en dan. Že tako zaostajamo po načrtih.
In nekateri od nas bi radi šli na dopust, prav, bedak?
Gremo.
Eden od njih je pozabil nahrbtnik.
Kako to misliš da nikoli nisi jedel fonduja. Ali so te vzgajali v bordelu?
Daj mu lonce in ponve, ter knjigo Mali Lord Fauntleroy.
Kako daleč je sploh najbližje kurbišče?
Slišal sem da si jo francozinje brijejo postrani.
Japonke si jo brijejo postrani, bedak.
Ne vidim razloga zakaj bi morali biti izolirani tukaj. Tukaj bomo celi teden.
Malo bom pogledal naokoli.
Ali si za fondu?
Eugene! Sir!
Bu.
To pa je življenje, fantje.
Kaj? -Ali je kaj dobra?
Ja, govori o stroju kateri bi moral biti mentalni portal med dvema dimenzijama,
ampak se izkaže da je obenem tudi portal skozi čas. -Lahko bi samo rekel, ne.
Odmora je konec.
Kaj usrano je to?
Kaj za kurac?
Tri, dve, ena.
Kaj usrano je bilo to? -Si tudi ti videl?
Nisem prepričan kaj sem videl.
Čaj?
Res je.
Pismo mojega bratranca pravi. Da z ujetniki dobro ravnajo. Hrana ni tako slaba.
In cele dneve lahko igramo bejzbol. Rad te imam.
In komaj čakam da te bom lahko videl po koncu vojne.
In na koncu pisma je napisal, shrani to znamko za strica Harolda.
Ampak v naši družini ni nobenega strica Harolda.
Zato smo analizirali žig znamke. Vsi radovedni, veste.
In pod njim, napisano v milimetrskih črkah, pet besed.
Odrezali so mi jezik. -Gospod.
Kaj je to? -Našel sem v kleti.
Pripadalo je enemu od nacistov kateri so zavzeli ta grad.
Dieter Werner. Star 18 let. -Nacistični usranoglavec.
Se spomnite Louisa iz čete Bravo, in rdečelaske iz prašičje farme?
Kako mu je ta stara kurba ukradla denar, in se potem zaklenila v kopalnico?
In kaj potem? -On je slišal kako se lomi steklo, ona se začne dreti usrani umor,
zato začne udarjati po vratih, ter poskuša vdreti, ampak vrata so trdna.
In čez nekaj minut mu uspe priti notri.
Zagleda razbito okno in ženskino uho v umivalniku,
ter napis ki je napisan z šminko, dobrodošli v čudovitem svetu ploskanja.
Nakladaš, Butchie.
Ste slišali to? -Upam da se to ne bo dogajalo celo noč.
Drugače bom moral spati zunaj. -Moral bi, že zato ker bereš to sranje. -Ja.
Sedaj vidim zakaj so jo pustili tukaj.
Pravi kaj se je zgodilo z družino ki je živela tukaj. In kaj jim je naredil.
Fantje, mislim da se mi meša. Ali ni to Morsejeva Abeceda?
I. H. A. V. E.
N. O. -Sranje. -L. E.
G. S. -Jaz nimam nog? -Tiho.
Sranje.
Znebi se tega. Prenaša razne bolezni. -Kdo pa si ti, moja mama? -Prenehaj.
Saj veš da je to navadno sranje, kajne? -Tappert, nocoj boš na podstrešju.
Tam je najboljši vidik, če bo prišlo do kakšnega konflikta.
Nocoj bomo lahko vsi spali v posteljah. In ostani v dometu krika.
Vsaj dokler ne ugotvimo kaj se usrano dogaja.
Dajmo! Odpri se!
Sranje.
Torej, ali bi se kdo rad pogovoril glede prejšnje noči?
Tistim vojakom se je zelo mudilo stran od tukaj.
Si izvedel čigav nahrbtnik je bil tisto? -Tappert ga pregleduje.
Misliš da bo našel kakšen zlat zob? -Ob njemu me spreletava srh.
Mislim, po Parizu. -Prenehajta. -Nisi ga našel sedeti v bazenu krvi.
Šest ali sedem 15 letnikov, vsi iznakaženi. -Hitlerjeva mladina.
Čreveseje na tleh. In on sedi tam, veš, s tistim svojim pogledom.
Tisti čudni nasmeh. In zraven mi govori da so tihotapili dijamante.
Ti je pokazal kakšen dijamant? -Kaj pa misliš?
Tega dela vam nisem nikoli povedal. Dvignil je roke. Okoli prstov ima napeto vrvico.
Saj poznate igro Mačja Zibka. In on samo reče, ti si na potezi.
Ves zasanjan. -V redu. To pa je malo zaostalo.
In še nekaj. Tisto ni bila prva poteza.
Saj veste, kot v Mačji Zibki, prvih deset potez je lahkih in potem je vedno težje.
Torej, kdo mu je pomagal priti do pete poteze v sobi polni mrtvih otrok?
Vesel sem da je na naši strani.
Mislim da sem pogruntal,
kaj je tako prestrašilo prejšnjo enoto ki je bila tukaj.
Na radiju so rekli da tukaj blizu poteka nemška linija,
ki gre iz Nurnberga v neke vrste kamp, v Strasbourg.
Tam je nekaj tovornjakov. In mogoče nekaj ducat vojakov ki hodijo peš.
Sranje. -Poglejte, jaz pravim da spakiramo,
se napotimo v tisti gozd, ter počakamo da gredo mimo.
Če ostanemo tukaj, bomo kot riba na suhem.
Ne moremo oditi. -Pet mož proti 50. To je čisti samomor. -Ostali bomo.
Super. V redu. No, torej,
potem bom pa šel nazaj na podstrešje ter jih poskušal opaziti.
Ali bi kateri od vas mogoče prišel pomagati? Eugene?
Dajmo. Lahko bova igrala Mačjo Zibko.
Ne govori o ljudeh če jih ni zraven v sobi. -Kaj?
Kaj usrano je pa to? -Črna magija.
Žrtveni oltar.
Pravijo da Hitler goreče verjame v okultne stvari.
Oni pravijo, kaj? -Nacisti so očitno opravili ritualne umore na družini Helwigs.
Bolani perverzneži. -Ej! Mi boš pomagal?
Prestavimo to tja. -Ja, prav. Držim. Držim.
Pripravljen? -Ja. -Ena.
Sranje! Ti pofukanec! -To nisem bil jaz.
Pojdi stran od mene! Gospod.
Si slišal to?
Goreli bodo celo večnost. Prihajamo po vas. Mi krademo veselje. -Kaj je to? Kaj?
Tisto kar razpade, potem požanje vaše spomine.
Ne verjamem v čarovnice, ampak če stara baba leti naokoli na metli.
Prosim recite mi da imamo ta pogovor sedaj. -Mislil sem da norim. -Ja, tudi jaz.
Sedaj vem zakaj se je zadnji enoti tako mudilo stran. V tem gradu. -Straši.
Edino če ima kdo drug boljšo besedo za to. -Poglejte,
predno pridejo nacisti sem, bi morali bežati kolikor nas nesejo noge.
Kaj je to?
I. F. Y. O. U.
Če boste. L. E. Gospod. A. V.
Če boste odšli.
Eugene, kaj za kurac!? Kaj za kurac se dogaja? -Ne pišem jaz! Ne pišem jaz!
Kaj za kurac?
Če boste odšli, boste umrli!
Kaj?
Bilo bi lepo če bi nekdo pustil nekaj v teh, kar bi dejansko lahko uporabili.
Zablokiral bom ključavnico, tako da bodo mislili da smo zapustili ta kraj.
In če bodo prišli notri iskati hrano. Potem to ne bo naš prvi rodeo.
Hvala.
V redu, odhajajo. Odhajajo.
Kaj?
Jebenti! -Tisti pofukanec.
Granata! -Butchie, ne!
Eugene! Chris!
Kaj?
Tam zunaj!
Sranje. Kurac. Kurac!
Ne!
To ni resnično. To ni resnično.
Vedno mora biti junak. -Koliko morfija nam je še ostalo?
Dovolj da opravi svoje delo, če bomo morali.
Odnesi te smeti ven skupaj z ostalimi.
Kaj za kurac je pa naredil?
Tega ne bi razumeli.
Slecite ga in ga dajte notri skupaj z ostalimi.
Kaj za kurac pa strašiti sploh pomeni?
Ali to pomeni da imajo določeni ljudje duhove,
kateri so nekako vezani na kraj njihove smrti?
Ali pa so to kraji kjer se pojavlja zlo, ki potem odprejo portal demonskim silam?
Ali pa si je zlo v prvotnem konceptu izmislil človek sam?
Prenehaj že enkrat s tem. Poglej, zlo je samo.
No, zaradi tega je nasilje toliko bolj zabavno.
Vsa kar smo prestali,
je isto kar so nacisti naredili družini katera je živela tukaj.
Družina Helwigs, čeprav imajo francoske kraljeve korenine, so skrivali žide.
Torej, je hiša padla v nacistične roke.
In ko so nacisti končno prišli, so podrli vrata, in otroci so se razbežali in skrili.
Ampak, gospoda Hewiga so našli točno tukaj v knjižnici.
Torej, nacisti so ga privezali za stol.
Gospa Helwig se je skrivala v kuhinjski shrambi. Zato so jo odvlekli zgoraj,
kjer so našli njenega sina kako se skriva v garderobni omari na podstrešju.
Njenega sina so utopili v zgornji kadi, ter jo s pištolo na glavi prisilil da gleda.
Hčer so našli kako se skriva v prostorih služinčadi. Kristina.
Nato so njo odvlekli zgoraj na podstrešje, ter jo obesili nad špirovci.
Kričečo mamo so odpeljali dol v knjižnico, kjer so njenega moža natopili v kerozin,
ter se ob tem smejali ko so ga zažgali.
Njihova trupla so vrgli na kup. Brez pogrebov. Brez spomenikov.
Ali so zato, saj veš, še vedno tukaj? Brez Krščanskega pogreba, zaradi takšnih reči?
Vandrajo po Zemlji ker imajo nedokončane opravke?
Preveriti grem Butchija.
V redu je, prijatelj.
Pospravi jo.
Moj oče je bil mlekar.
Moja mama je bila za mene mrtva, sedaj samo še spomin.
Vedno so me zanimali strašljivi filmi. Saj veš?
Abbot in Costello srečata Mumijo. Bil sem Njastniški Volkodlak.
Otroške reči.
Bolj strašljivo, tem bolje.
Po Normandiji, sem videl, in naredil stvari.
Ali sem ti kdaj povedal kako nisem spal pet dni, ko sem korakal skozi Stuttgart?
Pet dni. Pravijo da to ni mogoče, brez da ob tem ne izgubiš razuma.
Ne vem ali sem po treh dneh bil buden, ali pa sem sanjal.
In v mojih bolj prisebnih trenutkih,
sem se spraševal, ali bom spet kdaj postal normalen.
Tisto kar sem naredil tisti Hitlerjevi mladini, je bila pofukana nočna mora.
In priznam, imel sem nadzor. Hotel sem pobiti jajca predno se izvalijo.
Bilo je kot da bi lebdel nad svojim telesom, ter od zgoraj gledal na sebe.
Ko sem rezal glavo tistemu plavolasemu fantu.
Zdelo se mi je, kot da sploh ne bi počel tega.
Mislim, spomnim se da sem se gledal kako sedim tam, ko je,
tisto telo samo vstalo iz tal.
Totalna norišnica. Vročične sanje.
In potem je iz svojega žepa potegnil kos vrvice, in telo brez glave, in,
In potem je razširil svoje roke in se začel igrati Mačje Zibke,
in kaj sem lahko naredil? Ravnokar sem odrezal,
njegovo usrano glavo. Ali naj bom nesramen?
Zato sem se nekaj časa igral z njim.
In potem se je samo, ulegel nazaj na tla.
Ampak dokaj prepričan sem, da so bile to sanje.
Bil sem preveč prestrašen da bi se lahko premaknil.
Zato sem sedel tam in v rokah držal tisto Mačjo Zibko več ur,
vse dokler nisi potem prišel ti, ter me našel s tistimi trupli.
Čisto sem pozabil, da se je tisto sploh kdajkoli zgodilo.
Včeraj sem te spomnil na to. -Ja.
Kirk, pozabil si odmašiti kad.
Tukaj sem da pomagam.
Prosim, spustite me! Spusti me!
To so bile spet nove sanje, človek.
Koliko časa bo preživel brez hrane?
Torej kaj bomo naredili, Chris? Nihče noče ostati tukaj več niti eno noč.
Poslali nas bodo pred vojaško sodišče, zato ker smo zapustili naše položaje.
Ej, tap. Misliš da bi lahko ponovno našel tisti nacistični tovornjak če bi moral?
Mislim, bilo bi brez pomena. Prerezal sem gume.
Mogoče bo kmalu prišla naša zamenjava.
Prav, Butch.
Naslednji stavek je iz kvantnega zapletanja. Dullsville.
In potem je obiskovalec iz Marsa razložil,
da se dejanja iz enega življenja prenesjo v naslednjega.
Torej, reinkarnacija iz strani Marsovcev.
Kaj sploh iščemo? -Ne vem.
Spomine, dnevnike, karkoli kar je zares pripadalo družini Helwigs.
Jebenti raco! -Ali imaš svoj vžigalnik? -Ja, zgoraj.
Se učiš nemško?
Ali si prepričan da mi nočeš ničesar povedati?
Ali je kdo tam spodaj? -Kaj je bilo? -Takoj pridite sem!
To ni resnično! To ni resnično!
Kje je usrani morfij? -To ni resnično! -Eugene, morfij! -To ni resnično!
Je v medicinski torbi. -To ni resnično! To smo bili mi! To smo bili mi!
Kaj smo bili mi? Butchie, kaj smo bili mi? -To smo bili mi! To smo bili mi!
Spomni se.
Pridi dol. Moramo se pogovoriti.
Niti eno noč ne bomo več ostali. -Ne pravim da zapustimo položaje,
ampak mogoče bi lahko zavzeli nov položaj v gozdu ali kaj podobnega.
Iskreno povedano, moj dragi, jebe se mi za vojaško sodišče. Ta kraj je zelo slab.
Mislim da bi ga morali dostojno pokopati. Ga poslati v Nebesa.
Ali pa na tisti drugi kraj. -Ali v dnevniku piše kam so odložili trupla?
Naj vidim ta dnevnik!
Ne razumem. -Ja, resno. Napisan je v nemščini.
V Parizu si komaj znal naročiti šampanjec. -Ali je Dieter napisal kam so dali trupla?
Pogledal bom, prav? Ampak takoj sedaj, gremo ven iz te hiše.
In vsi ste pripravljeni umreti v vojaškem zaporu?
Ja.
Hočem da se vsi spakirate in se pripravite za odhod. Zelo hitro.
V redu. Bolje da uskladimo naše zgodbe predno pridemo v bazni tabor.
Kot, nemški vojki so požgali grad do tal.
Ta zgodba se ne bo zdela smiselna, potem ko bodo videli stati grad v enem kosu.
Mogoče bi ga morali zažgati. -Mogoče nam pa ne bi dovolil.
Ali naj gremo naprej?
Lahko bi metali kovanec, verjetno.
Ali ste kdaj brali knjigo, Dogodek pri Owl Creek Bridge?
Mislim da ne. -Celotna zgodba se odvija v mislih človeka kateri visi iz zanke.
Mrtvi smo. Nebesa niso lepa. -Razen če to ni tisti drugi kraj.
No, vsaj tako pravijo, kajne? V Peklu se vse ponavlja.
Veste večina kultur ima svojo verzijo pekla,
kjer mrtvi podoživljajo svoje grehe, znova in znova celo večnost.
Ujeti v zanki.
To ne izgleda prav, človek. -Samo obrnimo se nazaj.
Ravnokar sem se nečesa zavedel. Da se ne spomnim kdaj sem šel nazadnje srati.
To je pa klasičen osvajalni stavek. -Tudi jaz nisem šel.
Nekaj tednov že. To ni mogoče, kajne? -Ne, ni.
Situacija je normalna, vse ostalo pa je zjebano. -Res je.
Prav, rekel bom tisto kar vsi mislimo. Če bomo jutri odkorakali,
ter se nekega dne vrnili. -V času. Tako kot je rekel pijanec.
To ne izgleda prav, človek. -Samo obrnimo se nazaj.
Mogoče je pa kompas pokvarjen. -Ja, in isto zemljevid. -Noče nas pustiti oditi.
Kaj če? Kaj če bi mu pripravili dostojen pogreb in vse, tako kot si rekel?
Ali dnevnik 20 kaj omenja kam so odvrgli trupla? -Zadnja stran manjka.
Moramo komunicirati z duhovi. In izvedeti kje so posmrtni ostanki.
Ali jim pečeš torto? -Stopinje. Želim videti kam gredo.
Vetrulek. -Kje si slišal to besedo? -Kaj? -Vetrulek?
To je samo nekaj, kar plava naokoli po moji glavi.
Ta beseda je vredna trojno, če jo uganeš. -Ne, Dieter je omenjal to besedo.
To je staro muslimansko verovanje.
Če dovoliš da se zgodi zlo, potem te bo lahko prišlo nazaj desetkratno preganjati.
Se pravi da zlo prevlada, je potrebno samo to da dober človek ne naredi nič.
Ja, ampak bolj kot prekletstvo. -Kako bi Tappert vedel za to besedo?
Kaj hočeš? Ne!
Fantje, na pomoč!
Ustreli jo! Usrano ustreli jo!
Ustreli jo! -Kaj naj ustrelim?
Ustreli jo! Usrano ustreli jo!
Ne!
Pojdite na levi bok! -Chris, prihajamo notri! Ena, dve, tri.
Tukaj so.
Kaj je to? -Zadnja stran od dnevnika.
Narejeno. Morali bi zmoliti ali pa nekaj.
To nima nobenega smisla. -Kaj?
Helwigi niso bili Francozi, ampak Afganistanci.
Ja, ta družina je skrila na ducate judov tukaj v zidovih,
in porabila bogatstvo, da jih je lahko varno spravila do Amerike.
Svoja življenja so tvegali ko so nasprotovali nacistom dokler so lahko.
Od kdaj pa ti znaš Arabsko? -Kaj še piše?
Tik predno je umrla, je gospa Helwig opravila vetrul prekletstvo,
proti vsem možem kateri so samo stali in opazovali. Samo preganjala bi jih do groba.
Ali se lahko samo osredotočimo na eno usrano stvar za dve sekundi?
Dokončajmo to.
Pepel k pepelu, prah k prahu.
Ko hodil po dolini sem smrti, nisem čutil nobenega strahu.
Meni je vseeno za vojaško sodišče, samo da ne bo tukaj. -Amen za to.
Ej, pomagaj mi pri tem.
Počasi. Lahko da je past.
Cigare. -Zaklenjene v skrinji? Nekaj morajo biti vredne.
Kakorkoli. Poberimo se od tukaj čez pet minut. -Počakajte malo.
Dieter je omenjal nekaj glede skrinje v svojem zadnjem zapisu,
in enkrat ko so jo nacisti odprli, so se njegovi zapisi končali.
Kaj je sedaj? -Izgleda kot da se je nekaj besed spremenilo.
Kot da bi pisalo nekaj novega. -Kaj?
To da smo jih dostojno pokopali jim je samo dalo moč.
Moč za kaj?
Moč za to da lahko vstanejo nazaj od mrtvih.
Odmora je konec.
To ni resnično! To ni resnično!
Spravi se stran od mene! -Spomni se!
Spomni se! To ni resnično! To ni resnično! -To ni resnično!
Počasi, sin. Kar počasi. -Vse je v redu. Sprosti se.
Dva. -Držite ga.
Počasi.
Pojdite stran! -Nazaj! Nazaj!
Zberi se! Prenehaj! -Pojdite stran! Prenehaj, sin!
Sin, daj mi to predno nekoga poškoduješ.
Ann, potegni ga ven, nočem da spet potone takšen.
Ne skrbi, če se ne moreš ničesar spomniti. To bo hitro minilo.
Kje se nahajam? -Pripeljali so te v posebno neuradno ustanovo.
Se spomniš svojega zadnjega dne v Afganistanu, Poročnik?
Počakaj trenutek. Se boš že spomnil.
Pojdimo!
Kakšna je situacija?
Oseba je visoko kvalificirani zdravnik kateri zdravi vodilne islamiste.
Sodeluje? -Ja.
Dal nam je stranske informacije za zadnje štiri visoko vrednostne odstrele.
Svojo celotno družino je spravil v nevarnost da bi nam pomagal,
ampak sedaj so ga odkrili. Povejte. Torej bo to evakuacija?
Načrt je da spravimo njegovo družino v varno hišo v Kabul,
no tukaj je naša informacijska cev. Sprejeto.
Vse poškodbe celi tvoji enoti so bile ekstremne.
Bil si preveč kritičen za travmatološki center v Kandaharju.
Razum je zelo močno zdravilno orožje, ampak ko je pod pritiskom zavedanja paralize,
in amputacije, se lahko enostavno ugasne in umre.
Naša računalniška simulacija pomaga vojakom, da si opomorejo od njihovega PTSM,
tako da so ozdravljeni od njihovih poškodb. -Kje je Butchie?
Zakaj se ne morem spomniti? -Žal mi je. To se ne bi moralo tako zgoditi. -Kako?
V redu.
Igrata se Mačjo Zibko, kaj?
Vidita to? To sem hotel dati svojemu otroku. Hočeta?
Tvoje roke so zvezane. Ali jo hočeš ti? Tako.
Pozdravljen, Paul. -Zdravo. -Zdravo, Paul. Prosim, pridruži se nam.
Doktor.
Ali so to vsi? Rumeni šest, bodi pripravljen s kombijem. -Kaj je narobe?
Tisti dan za katerega smo upali da ne bo nikoli prišel?
Tvoje ime se pojavlja na kibernetskem klepetanju. -Kaj? Kaj se je zgodilo?
Obljubil si da nas boš varoval! -Vem, in žal mi je,
ampak poglejte, nimate časa niti da se spakirate.
Samo vzemite svoje otroke, vzemite svoje potne liste in pridite ven čez dve minuti.
Pojdimo. -Echo 11, prekinite misijo. -Kaj? -Po kopnem prihajajo trije sovražniki,
kateri so presekali vse izhodne ceste. Časa imate približno 30 sekund,
da najdete zavetje. -Poveljstvo je preverilo NATO satelit,
enote ISIS prihajajo iz vseh smeri. Tri vozila.
Daj nas v zid. -Kaj?
ISIS prihaja in blokira naš pobeg. Daj nas v zid.
Skrijte se! -Prosim, pridite. Tukaj. -Cristina!
Pojdite notri! -Kar sanjaj človek.
Evakuacija sedaj ni možna. Počakali bomo na Hadžije,
in potem pustili da jim droni sledijo nazaj do vodilnih.
CDE bodo naše oči, vodili nas bodo.
Premaknite se! -Jebeš to, ne grem tja notri.
Ti nimaš svojega usranega mnenja vse dokler ti ga jaz ne dam!
Kaj pa zaščita družine? -Pojdi v pofukani zid! Takoj! -Sranje.
Dajmo. Dajmo. Morate se skriti. Dajmo.
Pojdite notri! Pojdite!
Tiho.
Prosim, pridružite se nam. -Hvala. Kakšna dobra zamisel.
Prosim.
Sedi. -Hvala.
Štirikrat si pregledal člane Sveta Shura,
in štirikrat so bili ubiti v napadu z dronom.
Prosim pomagaj mi razumeti to skrivnost.
Prisežem, da nikomur nisem ničesar povedal. Z nikomer nisem govoril.
Imamo kar nekaj dokazov proti tebi. Tukaj so zdravila katera si priskrbel.
Nabavil sem tisto kar sem lahko iz bližnjih klinik.
To pa je olajšanje, ker nekdo ki je sumljive narave,
bi lahko mogoče mislil da prejemaš zdravila od Američanov,
mogoče v zameno za informacije.
Ne, ne.
Zgrabi otroke! -Ne, pri Gospodu. -Ne, ne! -Spustite jih! Pustite jih!
Ničesar niso naredili narobe!
Ne! Prisežem pri Gopsodu. Nisem neumen. Svoje družine ne bi spravil v nevarnost.
Pustite mojega očeta na miru!
Končal si.
Plačal boš za to! Vsi boste nepredstavljivo trpeli!
Droni so v zraku. Naj se nihče ne premika.
Se vidimo na mojem vojaškem sodišču.
Nikoli nismo bili tukaj. -Z spoštovanjem, jebite se, gospod.
Imate oči na njih? Ne izgubite jih.
Bomba!
Oh, Gospod. Oh, Gospod.
Morali bi jim pomagati. Lahko bi jih rešili predno bi bilo prepozno.
In kaj je z njimi, ali so še vedno v Franciji?
Zakaj ste nas sploh dali v usrano vojno?
Druga Svetovna Vojna je najboljši scenarij,
za združevanje isto mislečih vojakov z namenom, z bratstvom.
Nekaj kar simulacija sama ne more ustvariti. Šest tednov ste vsi vi rastli.
Čudežno ste okrevali, v nasprotju z vašim stanjem, še posebno v vašem razumu.
Pred nekaj dnevi se je Butchie Martinsen prebudil iz inducirane kome,
zaradi razlogov katerih ne razumemo. In ko je videl svoje telo,
je samo zaprl svoje oči in umrl. -Kar nam je poskušal povedati. To ni resnično.
Fantomsko srbenje. -Ali te kaj srbi? -Ne, v simulaciji.
Kirk se je vedno praskal po nogah.
In sporočilo v Morsejevi Abecedi ki smo ga slišali, je bilo sporočilo, od nas.
Nimam nog.
Naša podzavest nam je govorila tisto česar sami nismo mogli videti.
In, če boste odšli, boste umrli. Ni bila grožnja, ampak opozorilo glede simulacije.
Sebi ste poslali prikrita sporočila, to je. Neverjetno. -Ja, in nevarno.
Mora obstajati način da to preprečimo. Več CTZ v prednji reženj.
V tvoji simulaciji straši, veš. V napravi je duh.
Ali pa računalniški virus, ali pa programer z tono težavami,
razen če ni mišljeno da se počutiš kot v grozljivki. -Kako to?
Ali ni to del programa? Zapičiti zastavice v že premagane bojevnike?
Podoživljati stare misije? -Gospod, ne.
Simulacija bi morala biti neškodljiva. Drugo Svetovno Vojno smo izbrali zato,
ker naj bi sprožila manj spominov iz realnega sveta. -Kaj pa beseda, vetrulek?
Kaj? -Vsak od vas je enkrat ob svojem času šepetal to besedo.
Internet pravi da je to muslimansko prekletstvo.
Kaj usrano je pa to?
V simulacijo smo skupaj z nami prinesli tudi družino Helwig.
Oživeli smo jih, dali smo jim moč. -Ampak program, nič od tega ni resnično.
Resnično je ko si usrano v njemu! Molitve, vse.
Takoj pošljite sem dol evakuacijsko ekipo.
Morate me dati nazaj notri. -Ne, dala jim bom pomirjevalo.
20 mml Propofola. -Dajte me nazaj notri, lahko jih rešim.
Bili smo slepi za to kar smo naredili. Poskušali so nam pokazati,
ampak nismo mogli videti. Sami poglejte.
Ali bi morali moji spomini iz Afganistana biti tam notri?
V redu, dala te bom nazaj notri. Ampak kaj boš naredil?
Moramo se soočiti s tem kar smo naredili.
Odkupiti se za svoje grehe preden bo prepozno.
Naredi to. -V redu.
Začenjam nujno sekvenco. Simulator zagnan.
Zatiranje spominov končano. -Počakaj, Chris! -Čez 10.
Tvoji spomini bodo izbrisani. -Devet.
Osem. Sedem. Šest. Pet.
Štiri. Tri. Dva. Ena.
Kaj hočeš?
Prevod in Priredba: RaTKO & CRAZY SRBIN (VŠEČKAJ FACEBOOK: Crazy Srbin Production)
VŠEČKAJTE NAŠO FACEBOOK STRAN: Crazy Srbin Production
preuzeto sa www.titlovi.com