Bli inte rädd.
Klimatförändring. Pandemier. Krig.
När jorden blev obeboelig
flydde härskareliten för att bosätta sig på Kepler 209.
Två generationer senare påbörjades Ulysses-projektet
för att se om det går att återvända.
Första resan tillbaka till jorden misslyckades strax efter landning.
Det här är Ulysses 2.
Du?
Tucker?
Tucker.
Tucker!
Andas. Andas bara.
Luften är ren.
Strålning?
Nej, ingen strålning.
Inga nervskador.
Var är Holden?
Hon gick bort.
Så du har befälet.
- Vi måste rapportera. - Ja.
- När vänder tidvattnet? - Om sex timmar och 45 minuter.
Vi använder tiden till att samla data. På med utrustningen.
Jag gör första spaningen själv.
- Blake, hör du mig? - Första spaningen påbörjad kl. 8.17.
Hur ser det ut?
Fortfarande platt.
Vi borde kolla detaljer.
Vad har du?
Ser du det här?
- Bekräftar biogeokemisk återvinning. - Det här överträffar modellen.
- Kan du klassificera? - Palpkäke.
Den här kan fortplanta sig.
Jag gissar på invärtes befruktning.
Vi testar.
Det är för tidigt.
Vi har varit borta från Keplers strålning i 563 dagar.
Det är värt ett försök.
Kör biometern. Det är en order.
FERTILITETSTEST
Erytrocyt-talet är normalt.
- Hemoglobinet också. - Liten minskning i leukocyter.
Det bådar väl gott?
Negativt.
Du, Blake?
Det är i alla fall möjligt.
Jag går vidare.
Blake? Jag ser ett oväder.
Luftfuktigheten är hög. Mönstren förändras snabbt.
Uppfattat. Vad är det?
Aurelia aurita.
De förökar sig både sexuellt och asexuellt.
- Vad hände? - Den stack mig.
Dina värden ser bra ut. De har bränntrådar på tentaklerna.
- Jag borde ha varnat dig. - Tack.
Blake, vädret blir värre. Det är nog en storm på väg.
Vi skickar det vi har hittills.
KOMMUNIKATIONSFÖNSTER ÖPPNAR OM 04.05 TIMMAR
Nästa kommunikation är om fyra timmar och fem minuter.
Uppfattat.
Jag ser ingenting.
Kom tillbaka till basen. Jag skjuter upp en lysraket.
Ser den. Kommer.
- Det gick fort. - Vad då?
- Du. - Jag är två kilometer bort.
Tucker?
Tucker, hör du mig?
Blake, upprepa.
- Vad händer? - Jag vet inte.
Tucker?
Hjälp! Blake!
Hjälp!
- Vad hände? - De kom från ingenstans.
Överlevande?
Jag ska fixa mediciner.
Hallå!
Min kollega behöver läkarvård!
Jag såg ett barn, Tucker.
Ett barn.
Tryck hårt mot det.
Jag behöver min läkarutrustning.
Förstår ni mig?
Narvik!
Var är den?
I kapseln.
Håll honom stilla.
Håll honom stilla, sa jag!
Tucker?
- Tucker. - Blake.
Ett helt samhälle. Jag såg bebisar. Bebisar, Tucker.
- Vi måste meddela Kepler. - Hur då?
De förstörde kapseln, panelen, alltihop.
Men jag såg biometern. Vi måste bara vinna deras tillit.
Vi kanske kan hitta Ulysses 1.
Jag har förlorat för mycket blod. Jag skulle bara sinka dig.
Grundorder.
Om vi är en fara för uppdraget...
Nej, du är min fertilitetsmatchning. 87 %. Minns du?
Om vi inte kan sända har det ingen betydelse.
Gå. Hämta biometern.
Hitta Ulysses 1.
Han kanske fortfarande lever.
För de många.
Jag har nåt åt dig.
Jag ger dig den ena, och jag behåller den andra.
Min pappa fick dem av sin pappa.
Vad är det?
Bli inte rädd.
Varje gång den andra månen passerar Svanen
tänder du en tändsticka.
Oavsett var jag är, på ett skepp eller en planet långt, långt bort,
så gör jag likadant.
Innan den sista är borta ska vi vara tillsammans igen.
Jag lovar.
Lämna mig inte, pappa.
Vad lär Kepler oss, Louise?
Vi tänker inte på oss själva. Vi låter oss inte styras av känslor.
- Vi gör det här för de många. - Snälla.
För de många. Säg det.
- För de många. - För de många.
- Varför gör vi det? - För de många.
Säg det. För de många. Det är därför vi gör det.
Bra.
För de många, för de många, för de många.
Hallå!
Hjälp!
Hjälp mig.
Hon kallades Moder Jord.
Den är så nära solen att den har vatten, luft och eld.
JORDEN
Det fanns tropiska djungler och väldiga skogar som andades syre åt oss.
Kunde vi inte stanna där?
Nej, vi plundrade allt hon hade.
Vi kan ta den här...
Så!
Det här är fröplantan till en växt som kallas "träd".
- Kommer de nånsin att växa? - Nej, inte här.
Jag kanske ska ta dem med mig. Vad tycker du?
- Fick du en signal? - Ja, det fick jag.
Vi lämnade väderstationer runt om på jorden.
Till vår stora förvåning fick vi data från en av väderstationerna här.
Den här. Den heter Henderson Hub.
Det är visst ett nytt område med regenerering.
Det är långt ifrån några tidigare människocivilisationer,
men det är bara bra.
Människor förstörde resten av jorden.
Hör på.
Om det vi upptäcker visar sig stämma, och det är säkert...
så får du komma. Okej?
Lovar du?
- Jag lovar. - Fem, fyra, tre,
två, ett, tändning.
För de många, för de många, för de många.
Hallå! Jag är törstig! Jag behöver vatten.
Var hittade du det?
Du...
Kan du hämta den röda lådan?
Pojken har den. Kan du hämta den?
Nej, den röda lådan. Förstår du vad jag säger?
Var jag är ifrån?
Jorden.
Ja. Och väldigt långt bort finns en annan planet, Kepler 209.
Varför vi kom till jorden?
Människor...
Alltså, det finns inga bebisar längre.
Maila.
Jag heter Blake.
Okej, Maila.
Om du hittar den här åt mig...
kan du ta med den till mig?
Maila?
Maila!
Maila?
Mamma...
Mamma!
Narvik.
Vilka var de människorna?
Vilka var de?
Är Maila din syster?
Dotter.
Var är hennes pappa?
Översvämningen tog honom.
Varför följer du efter mig?
Jag vill hjälpa dig.
Du vill bara ha dina saker.
Maila.
- Vad gör du? - De åker.
- Det är en signalpistol. - Om de åker är hon borta.
Lyssna på mig! Skjut upp i luften.
Skjut upp i luften. Det distraherar dem medan vi räddar henne.
Lita på mig. Ge mig den. Narvik!
Paling!
Blake!
Stopp.
Ta av dig din cape.
Ta av den.
Upp med händerna. Upp med dem!
Akta huvudet.
Vänta här.
Du är inte härifrån.
Är du astronaut?
Det är hon.
Jag kan inte tro det.
Välkommen.
Vi har väntat så länge.
Jag heter Gibson.
Louise Blake, sir.
Louise?
Jag minns dig. Du var i hans storlek senast jag såg dig.
Jag är ledsen att du inte fick ett varmare välkomnande.
- Vad hände med din besättning? - De gick bort.
Ett fel uppstod när vi åkte in i stratosfären.
Har du kommunicerat med Kepler?
Nej. Människorna vi mötte skadade kapseln.
Människorna här kan vara hetlevrade.
Men vi har biometern.
Den mäter biokemiska förändringar.
Den fokuserar på fertilitet.
Dina män tog den. Den måste vara här nånstans.
Kan den sända?
Inte av sig själv.
Jag kan koppla den till sändarna på Ulysses 1.
Ulysses 1 förstördes tyvärr fullständigt.
Min pappa, då?
Människorna på Kepler står i stor skuld till honom.
Vad hände?
Kort efter att vi skickade vår sista statusrapport...
mötte vi de överlevande.
Vi kallade dem "lerbor".
Vi var förbluffade över att de hade överlevt.
Din pappa var väldigt bra med dem.
Vi väntade på vårt nästa kommunikationsfönster
för att skicka rapporten så att Kepler kunde återvända hem.
Men de gjorde uppror.
De blev våldsamma och förstörde allt, inklusive Ulysses 1,
vårt enda kommunikationsverktyg.
Det var...
oförklarligt, efter att vi hade gett dem så mycket.
Stafford dödades den dagen.
Din pappa också.
Det är så farligt här att vi har fått beväpna oss.
Vi hittade vapen i ett av de övergivna skeppen. Men arsenalen börjar ta slut.
Pappa?
Får jag ge henne en present?
Kom.
Det är en rymdfärja.
Nosen blev lite fel.
Jättefin, Neil. Nu måste du gå till din mamma.
Han är glad att du kom.
- Är han din son? - Jag adopterade honom.
- Hur är läget på Kepler? - Mycket värre.
All fortplantningsteknologi har misslyckats.
Jaha.
Nu är det avgörande att vi får hit vårt folk
och uppfyller din fars vision.
Hur hanterar vi Keplers ankomst?
Tidvatten, gyttjig strand och instabila avlagringar
gör det oerhört komplicerat.
En damm över flodmynningen.
Nu kan vi äntligen hålla emot havet.
Men upproret sinkade oss. Nästan allt arbete upphörde.
Är det turbiner?
Din pappa insåg att tidvattnet kunde ge oss...
Vattenkraft.
Han visste att vattnets ebb och flod kunde förse ett helt samhälle med el.
Det är inte bara till oss.
Har du märkt hur få av lerborna som är över 30?
Det beror på levnadsförhållandena.
Två gånger om dagen drabbas de av dimma och tidvatten.
Vi måste ta hand om framtida generationer.
Ge dem en chans att skapa en civilisation.
Sir?
Hytten är klar.
Duschen fungerar, men vattnet är lite grumligt.
Okej. Då säger jag god natt.
Gibson.
Tack.
Jag är väldigt glad att du är här.
För de många, för de många.
Koldioxid.
Syre.
- Vattenånga? - Mycket bra. Och?
- Kväve? - Kväve. Mycket bra.
Den orangea glöden består av pyttesmå kolatomer.
Kan du föreställa dig ögonblicket...
när människan upptäckte eld för första gången?
Plötsligt kunde vi kontrollera elementen.
Jag har med rena kläder till dig.
Tack.
Barn.
Vi har en otroligt speciell gäst i dag.
Barn, det här är Louise Blake. Har ni nåt ni vill säga?
- Välkommen, ms Blake! - Mycket bra.
Vi ska framföra det vi har lärt oss.
Ställ er upp.
De har väntat länge på att framföra för nån från Kepler.
Och...
Vi var vilse, ensamma i rymden
Långt hemifrån i luftlös tomhet
Ensamma i vår stjärnkupol
Utan landskap att springa i
Vi höll ut så vi kan härda ut
För att trygga ödet vårt
För att hitta ett land med hopp och överflöd
För de många, för de många
Bravo, barn. Sätt er.
Går det bra om de ställer några frågor?
- Javisst. - Sätt dig.
- Några frågor? - Sir!
- Mr Gibson! - Damek.
Kan man simma på Kepler?
Vi har simulerade bassänger, men inga sjöar eller hav.
- Trivs du här? - Ja.
Jag trivs här. Det är lite blött ibland, men...
På Kepler är det torrt och väldigt stenigt,
så när man går ut måste man ha respirator,
och folk bor inuti stora...
- Biodomer. - Bra, Lexi!
Mycket bra. Några fler frågor?
Har du hemlängtan?
Jag hoppas faktiskt att det här kan bli mitt hem.
Några fler frågor?
Nej, jag tror att det räcker.
Vad säger ni, barn?
Tack, ms Blake!
- Varför är inte du i skolan? - Jag får privatlektioner.
Är du bra på matte?
Testa mig.
Vad är 83 gånger 76?
6 308.
Vad är 67 gånger 54?
3 618.
Vill du veta en hemlighet?
Det kallas för träd.
Visste du att de brukade vara lika stora som jag?
Och att de fanns överallt?
Tänk dig det.
- Vem lärde dig det här? - Vadå?
Trädet.
Christofer Columbus.
Han bor i en hytt bredvid motorrummet.
Jag pratar med honom genom rören.
Visa mig.
Jag får inte gå dit.
Förlåt för att jag ljög.
Varför är han där inne?
- Låt mig förklara. - Säg varför.
Upproret jag berättade om.
Det var din pappa som ledde det.
- Du ljuger. - Nej, Blake.
Varför skulle han göra det?
Han förälskade sig...
i en lerkvinna.
Han glömde väl vilken sida han var på.
Öppna dörren.
- Pappa. - Louise.
Åh, Louise.
Jag har saknat dig så mycket.
Louise...
Förlåt mig.
Pappa.
Är det sant?
Förrådde du oss?
Jag väntade i femton år på att höra av dig.
Jag gjorde allt för att få det här uppdraget, för att få veta vad som hände.
Och du övergav mig?
Ja.
Övergav du Kepler?
Varför?
Jag var tvungen att stoppa det.
- Stoppa vad då? - Misstagen.
Jag förstår inte.
Inser du inte vad som händer här?
Kepler borde inte komma tillbaka. Ingen av oss borde ha kommit tillbaka.
Louise!
Han förstörde allt vi hade jobbat så hårt för att uppnå.
Men inget kan förändra att han kommer från Kepler.
Är det Henderson Hub?
De ville förstöra den också.
Men vi stoppade dem.
- Vi kan sända därifrån. - Det är bara en väderstation.
Men den är väl intakt?
Jag kan koppla biometern till den.
Och skicka vad?
Kepler vill ha bevis på att vi kan föröka oss här.
Mina TSH-nivåer har hämtat sig.
Vi hittar biometern. Jag skickar Paling nu.
Våra föregångare svek oss på många sätt,
men det här var en av deras största uppfinningar.
- För de många. - För de många.
- Soppa nu igen. - Neil.
Jag lär mig fortfarande deras språk.
Vokabulären är helt otrolig. De har 13 olika ord för vatten.
Fjorton, pappa. Det beror på vad det gör.
Saltvatten.
Dricksvatten.
- Högvatten. - Vet du vad, Neil?
- Du kan vara vår tolk när de kommer. - Jag vill inte vara tolk.
Jag vill vara astronaut och rädda liv.
Du tänker på superhjältar, inte astronauter.
- Han hittade några gamla serietidningar. - Du räddade ju mitt liv.
Det är din favorithistoria, va?
Munay, kan du inte berätta för Blake?
När jag födde Neil...
var hans...
Navelsträng.
Den låg runt hans hals.
Där ute på havet skulle både Neil och jag ha dött.
Den här mannen räddade oss.
Han skar upp min mage, fick ut barnet och behandlade mina sår.
- Sen gjorde han oss till sin familj. - Ett dramatiskt sätt att bilda familj på.
- Fiskbullar! - Neil.
Nej, Neil! Använd kniv och gaffel.
Du är en civiliserad människa.
Ingen fara. Det är bara ett strömavbrott. Det händer då och då.
Sir, vi letade efter biometern när nån bröt sig in.
Nån dödade vakterna vid generatorn och klippte strömmen.
Säkra den här våningen. Vakterna ska kolla alla ingångar.
- Ta med dig Neil och lås in er. - Mamma.
- Jag kollar korridorerna. - Du är säkrast i ditt rum.
Det är en order.
Maila. Var är hon? Var är hon?!
Ta mig till henne.
Okej.
Maila?
Maila!
Ma? Ma!
Mamma!
Vad fan är det som pågår här? Sluta!
Ma!
Narvik.
- Sluta! - Mamma!
Lägg av!
- Mamma! - Vad sa du?
För bort den här saken.
De tar bara flickorna.
Mamma!
Mår du bra?
Det är ingen fara med dig.
Vad händer med henne?
Det är bättre att du inte pratar.
Du har hans ögon.
Hur är det med halsen?
Jag överlever.
Jag är ledsen att du drogs in i det här.
- Narvik har ett hetsigt humör. - Vet du vad hon heter?
Hon var en av vakterna som gjorde uppror.
De hatar oss.
Hon ville bara ha sin dotter.
Hon är en Kepler-dotter nu.
Varför bara flickor?
Låt mig fråga dig en sak.
Vad är genomsnittsåldern bland kvinnorna hemma?
Slutet eller mitten av 40-årsåldern?
Om de åker nu
kommer de flesta vara i 50-årsåldern när de kommer fram.
Räkna på det, Blake.
Även om de blir fertila igen är det för sent för dem att bli gravida.
Vi behöver mångfald och livskraft.
De är barn.
Inte när vårt folk kommer hit.
Är det här vårt uppdrag?
Att försäkra att vi inte dör ut? Absolut.
Mänskligheten behöver inte oss för att överleva.
Du låter som din pappa.
De är inte som vi.
Vi kan befolka vår planet på nytt.
Vår besvärliga situation kräver lämpliga åtgärder.
Om du har ett alternativ får du gärna berätta.
Paling.
- Den var på bogserbåten. - Tack.
Paling är ett exempel på en lerbo
som förstår sitt eget bästa.
- Var är den? - Den måste vara i lägret.
- Pappa! - Håll käften!
När tidvattnet vänder ska du och Paling
återvända dit och hitta den där jävla saken.
Och Narvik?
Hon blir avrättad i gryningen.
Är du fortfarande med oss, Blake?
Ja, sir.
Håll ett öga på henne.
Vad är det?
Hej.
Vad gör du här?
Blake.
Hör på.
Vi ska hitta din mamma.
- Ma? - Ja, ma.
Öppna dörren!
Det går bra. Vänta här.
Stanna där.
Kaptenens order! Öppna!
Jag måste söka igenom hytten. En av flickorna är försvunnen.
Jag undrar en sak.
Hur var det att vara på Kepler...
helt ensam?
Det måste väcka en kvinnas hunger efter att känna liv inom sig.
Sätt dig.
Kom.
Paling!
Kom.
Ma!
Maila.
Kom!
Mamma?
Nu sticker vi härifrån.
Louise.
Vad händer? Kom och titta på det här.
Varför går de dit?
Gibson lämnar aldrig skeppet. Aldrig.
Var fick du den ifrån?
Från Neil. Han skickar överraskningar till mig.
- Den var där hela tiden. - Vad då?
Biometern.
De vill ha bevis på att vi kan föröka oss här.
Men det finns inga där.
Nej.
Han har beviset med sig.
- Vilket bevis? - Neil är beviset.
Neil är en kepler.
Vad Gibson än har sagt så var det lögn.
Vi måste stoppa honom.
Du måste stoppa honom.
Louise.
Louise?
Jag tände aldrig den sista.
Kom!
Spring!
ANALYSERAR GENOM
Stopp!
- Nej! Snälla! - Släpp vapnet.
- Snälla. - Han är ditt kött och blod.
- Snälla. - Säg det!
Det är sant. Han är din bror.
Släpp vapnet.
- Tror du inte att jag gör det? - Nej! Snälla, Gibson! Nej!
Mamma!
Släpp vapnet.
- Släpp det. - Mamma!
Nej... Mamma!
ÖVERFÖR DATA
Det är skickat!
Vakna!
Blake.
Gå till honom, Louise. Han litar på dig.
Hej.
Får jag sätta mig?
Min pappa fick den här av sin pappa.
Han sa att den måste hanteras varsamt.
Nu är den din.
DEN FÖRSTA MÅNLANDNINGEN 100 ÅR
Han måste ha döpt dig efter en av dem.
"VI VÄLJER ATT ÅKA TILL MÅNEN" JOHN F. KENNEDY
Kommer de?
Kanske.
Hur många?
Allihop.
Tar de med sig några träd?
Kanske.
Översättning: Sebastian Andréasson