- I tidligere episoder: - Nevropatien blir ikke bedre.
- Og om venting og håp ikke hjelper? - Da er du ikke spesialsoldat.
For min del reddet du oss. Det glemmer jeg aldri.
Jeg tok avgjørelsen om å redde en spesialsoldat.
Du brøt reglene. Jeg tar deg ut av felten.
Resten av karrieren må du se ut av det usleste kontorvinduet jeg finner.
San Diego. De vil ha meg dit om seks uker.
La oss utnytte tiden, Sonny.
Hvordan det går? Jobben min er å beskytte folk.
Dårlige valg, dårlige mennesker, ting skjer, man blir såret.
Det er ikke fornuftig. Den frykten bryter ned en innenfra.
Det uthuler meg, og jeg vil ikke at frykten skal ødelegge framtiden.
- Skjer'a? Hvordan går det med deg? - Hvordan det går med meg?
Det går bra.
- Du drikker ikke ølen din. - Jeg kjører rolig takt.
Hva syns du om Beograd? Liker du den?
Jeg liker den. Veldig godt. Det er en stund siden jeg var på ferie.
- Hva har du gjort, da? - Gått rundt i Steri Gred.
- "Stari Grad". - Stari Grad. Og sett på mennesker.
- Liker du mennesker? - Noen mennesker.
Ja vel, da.
Hva sier du til at jeg viser deg rundt? Alle de beste stedene.
Jeg ville virkelig likt en omvisning, men...
- Ikke nå. - En annen gang.
Ja. Jeg har et sted jeg må være.
- Sentralen, 1 her. Forbi Coosa. - Mottatt, 1. Du er forbi Coosa.
Opp trappa. Han gikk østover.
Grå Mercedes sedan, østover på Kong Aleksander-gata.
- Ringte du etter en drosje? - Noe sånt.
- Vet du hva som plager meg? - Du skal nok fortelle det.
For det første misliker jeg "På tur med Miss Daisy" -dritten.
Og jeg må kjøre rundt baren mens du snakker med ei pen dame.
- Hvem har sagt at hun var pen? - Alt jeg vet om deg, sier det.
Jeg beskytter deg, Ray. Etter Guam lar jeg deg ikke gå på bar alene.
- Det er for tidlig, bror. - Jeg vet nå ikke det.
Jeg savner Amarillos søte morgen
Jeg savner blåklokkenes dans i vinden
Jeg savner min kjæreste som rømte
Jeg håper jeg kan få den tilbake
Jeg savner Texas
Jeg savner hjertet i den ene stjernen
- Bravo 3, status? - Bravo 3 i stilling.
Rundt 20 meter bak dere.
Vi har dratt helt til Serbia, og jeg tror vi skal ta terrorister.
Men vi skygger bare en sjåfør.
- Er du litt utålmodig, kompis? - Ingen har skutt på meg på måneder.
Vi jobber oss oppover i næringskjeden og når snart toppen.
Sporet kom fra vår nye etterretnings- offiser. Stol aldri på ferskinger.
Er etterretningene gode, fenrik?
Sjåføren henter en våpenhandler som er koblet til en bombe i Italia.
Jeg ville bare høre deg si det.
- Nok leking, gutter. Konsentrasjon. - Ja, frue.
- J? - Jeg ser ham.
- Bravo 3. Målet vårt kommer ut nå. - Mottatt. Jeg ser ham.
Hvorfor ser våpenhandlere alltid ut som fotomodeller? En egen greie?
Kjør.
- Sentralen, 1 her. Forbi Wetumpka. - Bravo 1, Wetumpka mottatt.
Utkikk til alle kanter, gutter.
- Hvorfor kan vi ikke ta målet nå? - Vi må ut av sentrum.
Bravo 1, sentralen her. Dere må ta målet før de er på motorveien.
Mottatt, sentralen.
Vi nærmer oss et kryss. Er stedet godt? Har våre venner en mening?
Det er bak Republikktorget, der det pågår byggearbeider. Saktere fart.
Bravo 1, de liker det krysset. Et godt sted for å slå til.
Mottatt, sentralen. Bravo 4, hørte du det?
Mottatt. Jeg følger målet ditover.
Kjører inn i krysset nå.
Ikke ta til venstre. Ikke ta til venstre.
- Vi er avslørt. - Stå på, Ray.
Bravo 1, vi ble presset bort og må snu.
Sentralen. Vi trenger å bli styrt til målet.
Bravo 1 kjører østover mot Limska-gata.
- Vi mister ham, J. - Nei, det gjør vi ikke.
Bravo 1, dette er 6. Vi dekker dere ovenfra.
- Sentralen. Vi er ved Elmore. - Mottatt. Situasjonsrapport?
Alle er uskadde. Vi drar tilbake.
Vi er tilbake.
Kom igjen.
Sett på maken! Godt skutt, "Gullhår".
- Særlig for en som var handikappet. - Beinet er i orden, Sonny.
Hvorfor fanken har helikoptret handikappmerke, da?
Svar meg på noe, Clay. Er det sant at etter en sånn skade -
- blir den av peanøttene dine mindre enn den andre?
Du vet hva det er å ha dem små.
- Giv akt! - På stedet hvil, gutter.
- Hvor lenge skal dette foregå? - Andre og tredje år blir enklere.
Hør her, mine herrer. Etterretningene viste seg å stemme.
Tre drept i kamp. Alle var rene skudd.
Flaggkvart... har du noe mer å si om det lille billøpet deres?
Det var mer "Mad Max", men det ble som det pleier.
Som det pleier? Til køya nå. Jeg vet ikke når dere må ut igjen.
Skal den rakkeren føre oss til Vadim?
Alt tyder på at han solgte CL-20 til bombene til Vadim Tarasov.
Forbindelsen er svak. Målet må snakke før vi har noe.
Da får vi håpe at avhørslederen deres holder mål.
- God ettermiddag, Viktor. - Hvorfor er jeg her?
Du vet hvorfor du er her, hva vi vil ha og hvem vi er.
Idiot. Hva gjør du?
- Ikke noe roting når vi jobber. - Nei, jeg kom bare for å...
Jeg ville gratulere med det første målet. Du er rå i den nye jobben din.
Det hjelper da ikke oss at jeg blir Blackburns etterretningsoffiser.
- Var det ikke med i utdannelsen? - Det er ikke morsomt.
Vi klarer å navigere i dette farvannet. Vi er jo i Marinen.
Ha det.
Hei.
- Hvordan har Mikey og Emma det? - Bra. De har det bra begge to.
- Vi går og trener. - Ikke fanken!
- Hvorfor ikke? - Du har presset laget hardt.
- Og så? - Vi trenger hvile. Jeg skal hvile.
Har du hatt vondt for å få sove i det siste?
Jeg har alltid hatt vondt for å få sove.
Du kunne sove som en stein i et helikopter da jeg begynte i Bravo.
Husker du det vi snakket om i Guam?
- Du skulle snakke med noen. - Hva er det å si?
Snakk om det som plager deg, vel.
Clay og du holdt på å dø. Bravo-laget holdt på å bli oppløst.
Jeg kunne ikke slutte å tenke på det. Det var det som plaget meg, Ray.
- Plaget eller plager? - Plaget. Jeg har det bra.
- Hei, vennen min. - Hei. Hvordan går det?
- Hvordan har du det? - Bra. Vent, karene sover.
Uavbrutt kamp i 18 år.
Jeg har lært å være rolig i kaoset, så kampene plager meg ikke.
Det er når det er stille jeg hører Fader Tid kommer for å ta meg.
En ny kamp nærmer seg. Og for første gangen i mitt liv...
...møter jeg en fiende som jeg ikke vet hvordan jeg skal bekjempe.
LAGMEDLEMMER FALNE
- Stanga løfter ikke seg selv. - Jeg er mellom sett. Det er alt.
- Du er tidlig oppe. - Jeg prøver å trene beinet litt.
Det første oppdraget ditt på flere måneder. Føles det bra?
Ja, beinet er bedre. Det er litt rart, for jeg kan ikke føle det.
Legen sier at det skyldes hvordan de satte det sammen. Nerver og sånt.
Jeg klager ikke. Det fungerer.
Rart at vi jakter på en bombemann etter det som skjedde med deg.
Det er vel passende. Jeg har ikke tenkt på det.
Det er iallfall godt å ha deg tilbake.
- Det er alt som betyr noe. - Jeg ante ikke hvordan det var før.
- Hva mener du? - Tiden og minnene som plaget meg.
Jeg ville bare dra i tjeneste igjen.
Jeg vet ikke hva det sier om oss at krig er tilfluktsstedet vårt.
Viktor. Du er våpenhandler. Ulovlige våpen. CIA kan bevise det.
- Det kan de ikke. - Hvorfor tror du at vi er her?
- Jeg har jo sagt at jeg er bankmann. - Og jeg sa at du må være ærlig nå.
Du smuglet et avansert sprengstoff ut av Belgia -
- via en mann på en våpenfabrikk. En endret versjon av CL-20.
Du solgte det til terroristlederen Vadim Tarasov, -
- som bombet en kafé i Italia der amerikanske soldater gikk.
Fem av dem døde. Og 22 italienere. Det er nok til livstid.
Det er slutt. Så hjelp deg selv.
Vadim Tarasov har drept hundrevis.
Han vil ha Balkan som utgangspunkt for en rekke terrorangrep i Europa.
Hundrevis vil dø.
Du har ingen anelse om hvem Vadim er. Hvor ond han virkelig er.
Nei. Du har ingen anelse om hvem Vadim er.
For to år siden ble han nesten fanget av franske spesialstyrker.
De gikk på et skjulested, og han slapp så vidt unna.
Vadim visste at det fantes en tyster.
Han var ikke sikkert på hvem det var, men kom fram til én av fire venner.
Vadim bortførte familiene deres og torturerte dem.
Han lot de tre andre mennene leve.
Familien min...
- De vil bli drept. - Nei. Vi har dem allerede.
- Hvor da? - På et trygt sted.
Vi kan ta hånd om dem. Et nytt liv et annet sted. Nye navn.
- Dere kan ikke garantere det. - Serberne kan det og har gjort det.
Ingen vil at familien din skal bli skadet.
Hvordan finner jeg Vadim Tarasov?
Bojinka. Vadims bombemaker.
- Hvor er Bojinka? - Vet ikke, men vi kan få tak i ham.
Bojinka er på vei for å hente mer CL-20.
- Hvordan vet du det? - Fordi jeg solgte det til ham.
Alban Bojinka. Bombemaker fra Vadim Tarasovs hjemby.
Vadim planlegger alt neste attentat Hvis han har kjøpt mer CL-20.
- Nedtellingen har begynt. - Kan vi stole på en våpensmugler?
- Han kan lyve for å vinne tid. - Det er jobben din nå, Lisa.
Å kontrollere etterretningene.
Hei. Hvordan gikk treningen?
- Moste Jason deg på helsestudioet? - Fullstendig.
- Han er i bedre form enn noen gang. - Ja, han har trent ganske hardt.
Det er morsomt. Han oppfører seg mer som en fersking enn som sjefen.
Han ville virkelig most deg hvis han hørte deg si det.
Jeg antar at det er det som gjør ham så stor. Fokuset.
Bare se meteren foran deg, hva? En dag er han i enden av meteren.
Hva skjer da?
- Går det bra? - Ja.
- Hvorfor spør alle om det? - Fordi du ble sprengt i lufta, Clay.
- De vil vite at du fikser det. - Beinet er i orden.
Det er ikke beinet folk er urolige for. Du holdt på å stryke med.
Man vet aldri hva selv den tøffeste gjør når kulene suser igjen etterpå.
- Ja... det finner vi vel ut. - Greit.
- Jeg sa aldri at jeg var lei for det. - Jeg mistet ikke jobben pga. deg.
Det var min beslutning å ofre en CIA-informant for å redde dere.
Det var CIAs beslutning å forflytte meg.
Jeg er ikke hos Bravo permanent mer, men jeg slipper da Washington.
Avhør i feltoperasjoner er ikke så verst. Jeg har det bra.
Jeg føler meg likevel litt skyldig. Jeg var kanskje litt ute av styring.
- Ja, jeg var der. Vi går en tur. - Du var der.
Hjelper det, så kan jeg si at jeg er lettet over å være fotsoldat igjen.
- Hvorfor det? - Jeg savner ikke beslutningsstresset.
- Det høres ikke ut som deg. - Vil du vite noe?
Hver gang, før en ordre, skalv jeg og kaldsvettet uten at det var kaldt.
Hvorfor det?
Den minste tabbe, den minst detalj, ville gjøre at noen døde.
Derfor bygde jeg opp murer mot dere.
Du satte aldri opp noen murer mellom deg og meg.
Du var aldri redd for å dø, Jason. Iblant trodde jeg at du ønsket det.
- Jeg... Beklager. Jeg mente ikke det. - Det går bra. Alt går bra.
- Hvordan går det hjemme? - Det går bra hjemme.
Ungene klarer seg flott. Utmerker seg. De gjør det de vil gjøre.
Blir det ensomt å leve alene?
Det er ikke et hjem. Det er bare at sted der jeg sover.
Iblant, når det blir stille, må jeg slå på mikrobølgeovnen for å få lyd.
Vi blir sendt ut.
Jason?
Vær forsiktig.
Målet er bekreftet som bombeekspert. Krigsveteran som har mistet et bein.
- Han halter. - Er det vanlig bitterhet?
Samme det. En hund som biter, må avlives.
Bravo 3. Jeg vil understreke at vi må ta Bojinka levende.
- Han er båndet til Vadim. - Ja, frue.
- 90 meter. - Nei, det er mer.
Sentralen til alle.
Et kjøretøy nærmer seg med det som ser ut til å være fire ukjente.
Dere setter en sender på lasten hvis ikke målet er der.
Mottatt, sentralen.
Bravo 1. Vi har ikke identifisert målet.
- Bojinka er ikke der. - Det er mottatt.
Bravo 4. Vi har kasser med CL-20 som blir lastet på lastebilen.
Sett på en sender når du kan.
Bravo 4. En fi går mot deg.
Han står snart oppå Trent.
- Jeg har ikke fri sikt. - 6, har du fri sikt for et skudd?
Ja, jeg har fri sikt.
Skyt hvis du må. Bravo 4s sikkerhet går foran oppdraget.
- Tenk på vinden, Clay. - Hold kjeft.
Vi har en sender på lastebilen. Vi er i drift.
Sprengstoffet er nå inne i Kosovo. Det er blitt terrorismens sentrum.
- Hvor er sprengstoffet nå? - Et leiegårdområde i Skënderaj.
Det er en enorm labyrint. Flott sted å gjemme seg på.
Det går galt hvis vi ikke vet at fyren er der.
Mandy og Filip er inne. Vi tror vi vet hvilken etasje Bojinka er i.
- Hei. - Ja?
Har dere en ledig leilighet?
- Hvordan det? Vil dere bo her? - Det er derfor vi spør.
Det er ikke noe ledig.
Hva med informasjon? Går det an å få informasjon?
En gruppe utlendinger flyttet nylig inn i østre tårn.
De betaler husleia kontant og går merkelig nok sjelden ut.
De får matvarer levert til de fire leilighetene sine i 16. etasje.
Daglig leder ser dem sjelden, men den ene av dem halter.
Kanskje protese. Kanskje bombemakeren.
Alle dine "kanskje" er kanskje ikke så inspirerende, Davis.
Du er i feil bransje for garantier.
Vi knytter sammen løse tråder nå. SIA har noen på innsiden.
En så stor bygning, 16. etasjen, ukjent antall folk, kanskje feller.
Vi går selvsagt inn i mørket og opp begge trappehusene?
Fienden har vakthold. Skyting vil varsle målet vårt.
Da vil han være borte før vi når opp. Jeg tror det overrasker mer ovenfra.
Dere har begge to rett. Halve laget nedenfra, og resten fra taket.
Hvis vi ikke tar ham i 16. etasje, så er han mellom oss. Helikopter ut.
Ja vel. Det blir i kveld. Få dere litt hvile.
Karer? Vi må ta Bojinka levende. Han er det siste leddet før Vadim.
Alt i orden?
Det tar på meg å sende dere inn i skuddlinjen.
Jobben din er å føre oss til skurkene.
Det er ikke din feil hvis en av oss klatrer stigen ned i graven.
Frue.
Det er 40 numre på mobilen min som jeg aldri vil ringe igjen.
Lagkamerater som aldri kom hjem.
De tilhører menn som Adam, Nate, Swanny, Diaz...
Menn jeg tjenestegjorde sammen med. Døde menn. Marinejegere.
Det var en skjellsettende opplevelse å se min første venn dø.
Det var en skjellsettende opplevelse å se min siste venn dø.
Jeg holdt på å se tre venner til dø i fjor: Sonny.
Clay. Ray.
Med Bravo endelig gjenforent etter flere måneder -
- lurer jeg på hvilken bror som blir den neste.
Det går ikke an å tenke på det, men antallet vokser bare.
Jeg blar gjennom mobilen, ser navnene og husker hva som hendte.
Jeg kan ikke skyve det bort lenger. Jeg kan ikke glemme det.
Det er 18 år med uavbrutt kamp. Krig koster, og ikke bare i blod.
Ektefellene våre, barna våre, den mentale helsen...
Alt er følgeskader i kampen for å forsvare landet.
Noen kaller det et offer. Jeg kaller det et valg.
Sannheten er at jeg er bedre som kriger enn som ektemann og far.
Jeg må være det, ellers vil det bli flere brødre som ikke kommer hjem.
Hvorfor gjøre det? Hvorfor utsette oss for det? Hvorfor fortsette?
Det er bare én grunn. Hverandre. Fordi vi er brødre.
- Bravo 2 her. Forbi Montgomery. - Mottatt.
Kan du gjøre meg en tjeneste og spørre Blackburn om noe?
Hvorfor i helvete er jeg alltid i det laget som må slepe seg opp trappa?
Bravo 2. Det flygende laget er to minutter unna.
- Bravo 2 her, vi er klare. - Lykke til. Slutt fra sentralen.
Bravo 2. Vi har visst to politibiler på jakt. Avvent.
Mottatt.
- Tuller du? - Det var den lave profilen.
Politiet vekket nettopp hele strøket. Jeg foreslår i morgen istedenfor.
Overraskelsesmomentet er borte! Skal vi avbryte?
Politiet har fått alle på beina. Han løper hvis han hør ei mus fise.
Fortsett oppdraget.
Bravo 2 her. Det er mottatt. Kom igjen, gutter.
Da begynner festen.
Cerberus sitter. Det kan være en bombe der.
Det er sprengstoff der inne, men hvorfor ha det her?
- Tomt. - Ta med alt. Ut om tre minutter.
- Jeg antar at dere ikke så ham. - Nei. Vi antok at han rømte oppover.
- Vi overså ham ikke. - Da er han i 17. etasje.
- Hund! Han må være nær. - Plukk opp herfra.
Vi er forbi Mobile. Målet ikke i rommet.
Mobile er mottatt. Vær klar over at dere har sju minutter på målet.
Hunden er på sporet. Går for å sikre.
Bravo 1, dette er sentralen, over. Bravo 1, radiokontroll, over.
Bravo 1, dette er sentralen, over! Bravo 1, radiokontroll, over.
Jason? Jason!
- Er alt i orden, bror? - Sjef?
- Hva skjedde? - Bojinka utløste en selvmordsvest.
Han fikk nesten følge til himmelen, sjef.
Bravo 1, dette er sentralen, over. Bravo 1, radiokontroll, over.
Dette er 1. Målet er dødt.
Alle er i liv. Vi evakuerer.
Det er mottatt 1. Vi unngikk katastrofen.
Kom.
Chaser. Sentralen her. Bravo-laget er trygt.
Dere bør evakuere før det blir for livlig der.
Mottatt.
- Kaller dere dette "usynlig"? - Vi kaller dette totalt herpa. Kjør.
Det ble nesten siste tog til evigheten!
Tekst: Tor Hundstad www.sdimedia.com