-Tidigare... -Är det nåt du inte berättar?
Kalla inte mina idéer löjliga.
-Jag menar allvar. -Jag också.
-Merrills son ville ha råd. -Och han valde dig?
En kirurg måste kommunicera. Klarar dr Murphy det?
Klarar han det när ett liv står på spel?
-Tack, dr Kalu. -Varsågod. En specialrostning.
-Jag rostar bönorna själv. -Det luktar som läder.
-Då får du inget, Murphy. -Jag dricker inte kaffe.
-Det är dött. -Det är nattskiftet.
Det är ett paradis. Är ni mina färskingar?
Murphy, Kalu och Browne.
-Överläkare dr Audrey Lim. -Kaffe?
-Han rostar bönorna själv. -Fjäskis!
Akuten. Hur länge? Okej.
Lyssna! Flera skadade. Bussolycka. Två dussin passagerare.
Flytta alla väntande patienter.
Säg till vaktmästaren att fixa sängar till väntrummet.
Ingen får gå hem!
Sök alla som har jour. På alla avdelningar. Gör er redo!
Ambulanspersonalen har gjort triage. Patienterna kommer märkta.
Jag älskar blanka ansikten. Vem kan färgkoderna?
Grön - går själv. Gul - observation. Röd - akut.
Och svart direkt till bårhuset.
-Röd lapp. Prioriterad! -En buss fick punktering och voltade.
26-årig kvinna. Tredje gradens brännskador.
Ta det, Kalu.
-Rum sex. -Kastades 10 meter.
Andningssvårigheter. Pupillerna reagerar långsamt.
-HLR? -12 minuter.
-Defibrillering? -Tre gånger.
Jag tar det, dr Browne. Du tar nästa. Rum fem!
Vi har säkrat föremålet och stoppat blödningen.
-Halspulsådern. -Vad är det?
Anledningen att hon inte förblöder.
Syremättnaden sjunker. Hon har 87. Syresättning 83.
Glöm halsen. Hon är en patient. Vad kommer först?
-Luftväg, andning, cirkulation. -Hämta utrustningen.
-Jag behöver hjälp här. -Murphy!
Kom nu! Rum tre!
Jag kan inte stoppa blödningen.
-Han förblöder. -Gör nåt!
Jag behöver en kateter, en 14G kanyl-
-slang, en ballong och 20 ml saltlösning.
-Vad gör han? -Vet ej.
-Jag gör en REBOA. -En vad...?
-En REBOA. -Är det ens ett ord?
En REBOA täpper till artären och stoppar blödningen.
Släpp trycket.
Blodtrycket stabiliserat. 90/60.
-Bra jobbat, dr Murphy. -Jag gjorde en REBOA.
-Syresättning 89. -Lampa.
Gapa. Halsen är svullen. En trakeotomi.
-Sot i mun eller näsa? -Nej.
Hon behöver en escarotomi.
Syresättning 92 och stigande.
Brännskador på halsen är som en strypsnara.
En escarotomi lättar på trycket.
-Kan ni andas nu, ma'am? -Ja. Tack.
Isolera henne på brännskadeavdelningen genast.
-Hjärtljudet är lite dämpat. -En hjärtattack?
Nej, men inte goda nyheter. Hjärttamponad.
-Han behöver perikardiocentes. -Jag vet.
En 18G 55 ml kanyl, tack.
-Vi behöver ett FAST ultraljud. -Båda är upptagna.
Ni kan punktera hjärtat.
Sitter xifoidbenet på samma ställe som för 20 år sen?
-En REBOA. -Modigt.
-Det kunde ha gått fel. -Ja, men det gjorde det inte.
Det är ett djärvt drag, nåt du aldrig skulle drömma om.
Hur många gånger måste Shaun visa vad han går för?
Vad hände på akuten? Du tvekade med tjejen.
Jag tvekade inte. Jag funderade.
Murphy funderade. Du blev överväldigad.
-Det blev jag inte. -Sånt händer.
Man måste tänka klart, snabbt och metodiskt.
Tänk lite mer som Shaun. Lite mer, inte exakt likadant.
Hur är det? Förlåt... Det var en dum fråga.
Du kan inte få mer morfin nu. Jag ska avvakta.
-Hur illa är det? -Vi gör framsteg.
Jag måste debridera för att undvika en infektion...
Jag behöver en spegel. Du kan inte ens se mig i ögonen.
Herregud...
Vet du hur många hemska tärnklänningar-
-som jag har köpt de senaste två åren?
Jag bestämde att på mitt bröllop-
-ska brudtärnorna bära svarta cocktailklänningar-
-så att de kan använda dem igen.
Men nu... Nu ser jag ut som Freddy Krueger.
Vem vill gifta sig med mig?
Jag ska hämta en sköterska och ge dig mer morfin.
Okej... Du fick en smäll. Käken fastnade. Det gör ont.
Sprutan söver dig så att jag kan fixa det. Håll ut.
-Status? -23 pers. En död på platsen. En här.
De röda undersökta. 13 gula och gröna kvar.
-Jag tar nästa. -Marco Magallenes.
Avskuren lårbensartär. REBOA och en temporär shunt.
Här är CT och MRI-bilderna.
-Nån annan får ta nästa. -Äntligen.
-Ursäkta. Är ni Marcos familj? -Ja.
-Min kusin överlevde inte. -Jag beklagar.
-Det är mycket. -Dr Melendez och dr Murphy.
Ricardo. Jag är Marcos pappa.
Hans mamma Lorena och det här är Sonia.
-De skulle gifta sig. -Hur är det med min son?
Marcos lårben var krossat och underbenet får inte blod.
Kan ni rädda hans ben?
Benet är krossat. Vi kan inte fixa det.
Vi måste amputera.
Raring...
Rum fem har hyphema grad tre.
-En CT och ögonläkaren? -Precis.
Det har gått ett tag. Orkar ni?
-Jag klarar mig, men koffein... -Ur vägen!
-Tuff natt. Tack för att du kom. -Det tillhör jobbet.
-Så när är den stora dagen? -Vi har inte bestämt det ännu.
-Var ska ni ha det? -Vi löser det.
-Kanske på en strand. -Vi tar det sen.
Jag gillar stränder. Har du nåt mer romantiskt?
-Min familj gillar kyrkor. -Vi tar det sen.
En av era gula blir snart röd, dr Lim.
Jag har planerat mitt bröllop. Jag vet klänningen och blommorna.
Nu behöver jag bara brudgummen.
-Är ni ledig, dr Murphy? -Nej.
-Vill ni inte ha kärlek? -Nej, det vill jag inte.
-Rum tre, dr Glassman. -Tack.
Hallå där! Jag var här först. Shaun...? Shaun!
-Min patients bilder är viktiga. -Min också.
Jag måste se patientens bilder.
-Pre- eller postoperativa? -Preoperativa.
Du får datorn, men be om ursäkt först.
Okej, förlåt. Sätt på den.
Varför grät Marcos familj när dr Melendez berättade om benet?
Deras sons ben ska amputeras. Det är sorgligt. Gråt är normalt.
Men när alternativet är döden så är det goda nyheter.
Det tar tid att smälta nåt sånt.
Marcos familj fick inte ens chansen att be för ett mirakel.
Det är inte möjligt. Benet är för skadat.
Ett implantat funkar inte. Det finns inget att fästa i.
Och shunten håller inte länge nog för en rekonstruktion.
Det finns inga andra alternativ.
Om vi kunde byta hela lårbenet?
-Vi gör ett nytt lårben. -Med en 3D-skrivare?
-Det har bara lyckats med käken. -Vi vet.
-Det är litet. -Vi vet.
-Lårbenet bär hela kroppen. -I titan kan det funka.
Det är en intressant idé, men jag måste fundera på det.
Vi har sju gula kvar.
Vad måste du fundera på? Det är en bra idé.
-Han har idéer... -Den var min. Jag vet riskerna.
-Infektion, blodproppar, fel... -Döden.
-Det var inte din idé. -Jo!
Riskerna är stora, men är det inte upp till dem?
-Han sa kanske nåt som du... -Det var helt och hållet min idé.
Min briljanta idé. Varför är det ett problem?
Jag har känt dig i sex månader.
Vi lär oss hela tiden. Du lärde dig att jag är briljant.
-Idén var briljant. -Och den var min.
Och om nån kan utföra operationen så är det du.
Smicker... Också briljant.
-Sover du på jobbet? -Jag behövde frisk luft.
Det känns som att jag håller på att kvävas.
Hon har ont och är förkrossad, men jag låter bara som en idiot.
Dr Kalu kan inte prata med kvinnor. Första gången.
Om du inte vill hjälpa till så kan du gå, Claire.
Du behöver inte prata. Lyssna bara på henne.
Du kan gå hit och rensa skallen.
Hon är fångad där inne. Ensam med sina tankar.
Tror du inte att hon vill ut? Du är hennes flykt.
-Vill ni sätta in ett oäkta lårben? -Det är äkta.
Det är inte ben. Vi gör det av titan.
-Det är ändå äkta. -Otroligt.
-Kan Marco gå, springa, klättra...? -Och simma.
-Förhoppningsvis. Det är meningen. -Har ni gjort operationen förut?
-Inte jag. -Vi blir de första.
Ingen har försökt med ett så stort ben.
-Det kan gå, men det finns risker. -Risker? Kan Marco dö?
-Risken är nog 10 procent. -Nej. Jag vill inte förlora min son.
Om benet kan gå att rädda så måste vi diskutera det.
Han skulle vilja leva.
Jag känner honom. Han hade tagit chansen.
Jag skulle aldrig förlåta mig själv om Marco dog på grund av mig.
-Vem bestämmer? -Finns en viljeförklaring?
Vad är det?
Inträffade olyckan på väg till eller från bröllopet?
På väg till bröllopet.
Då är det Marcos föräldrar som bestämmer.
Snälla... Amputera vår sons ben.
Murphy.
-Varför är stumpen så viktig? -För att protesen ska passa.
Varför ska du gifta dig med Jessica?
-Varför gifter sig folk? -Jag vet inte.
Jag älskar henne.
Jag förstår inte varför det är så viktigt för alla.
-Ni kan inte amputera. -Varför inte?
Jag har ansökt om att stoppa operationen.
Du var med om en bilolycka och skadade halsen.
Operationen gick bra, men du måste stanna i en vecka.
Du har tur som lever.
Min fru... Jenna Hensel. Mår hon bra? Får jag träffa henne?
Hon är inte med på listan. Det är bra.
Hon är troligen i väntrummet. Jag ska leta upp henne.
-Hon kommer att bli lättad. -Okej.
En medvetslös patient vars ben är en tickande bomb.
Domare Singh vill höra båda parter samt ansvariga läkare.
-Ska jag vittna? -Förhoppningsvis inte.
Är du inte glad? Du sa att du kan rädda benet.
-Föräldrarnas rädsla får inte avgöra. -Det är deras beslut.
En timme senare och det hade varit fruns.
-Hon vill ha det oäkta benet. -Det är inte oäkta.
Jag trodde inte att du följde reglerna blint.
Han är deras son. Ingen älskar honom mer.
Älskar alla föräldrar alltid sina barn mest?
Folk skiljer sig. Hur ofta överger man sina barn?
Så dina föräldrar skulle få bestämma?
-Det sa jag inte. -Jo, det gjorde du.
Det måste finnas regler.
Det måste vara tydligt vem som har rätt att bestämma.
-Det är föräldrarnas beslut. -Inte längre. Nu är det domarens.
-Hur länge till klarar shunten? -Tre timmar.
Sen kommer hans ben att dö.
Okej.
Dr Tortyr återvänder. Skrämde jag inte bort dig för gott?
Välj en film. Du förtjänar att komma härifrån.
Tror du att "Måndag hela veckan" hjälper?
"Jag torterar dig, men du får se en rolig film."
Det var vad jag hoppades på.
Förlåt.
-Jag kan inte göra nåt annat. -Hur vet du det?
-Det är rutinerna... -Jag hade tur.
Jag fick världens främsta expert på brännskador.
Du vet allt som kan göras.
-Han älskar att klättra och dyka. -Det här är galenskap.
Hans ben dör medan vi pratar om gamla minnen.
-Vi försöker få fram er sons vilja. -Han vill leva.
Det vill jag också, men om benet går att rädda?
-Han hade velat det. -Vet du vad han ville mest av allt?
Han ville gifta sig med dig, leva med dig och få barn med dig.
Han kan göra allt det. Han kan bli lycklig med en protes.
Han är ung och stark. Han klarar det, raring.
-När vi träffades... -Jag struntar i det.
Jag struntar i om ni träffades när ni klättrade eller paddlade.
-Jag vill bara... -Vi träffades på ett behandlingshem.
-Är nån av er Jenna Hensel? -Jag såg henne senast på hotellet.
-Men hon var med på bussen? -Ja, hon satt med Noomi.
Jag tror att hon är kvar. Vi måste tillbaka!
-Vart? -Till olycksplatsen.
Han ville inte att ni skulle veta. Han är missbrukare.
Han bytte ut ett beroende mot ett hälsosammare, men...
-Han behöver... -Vadå?
Åka wakeboard för att inte supa ihjäl sig?
-Det här är löjligt. -Nej! Vi talade mycket om det.
Det är allt man gör. Marco ser klart för första gången.
Han vet vad som gör honom lycklig och sina svagheter.
Han är inte så stark som ni tror.
-Det gör inget, men... -Marco var otrogen.
För en månad sen.
Han var överväldigad av bröllopet och planeringen.
Han stötte på en gammal flickvän. Det hände bara en gång.
Du ljuger...
Du är upprörd för att han hade hemligheter...
Nej, hon ljuger inte.
Han var väldigt upprörd. Han älskar dig.
Låt oss hålla oss till saken. Det är bråttom.
Det är viktigt. Hon känner honom inte som...
Ingen av oss gör kanske det, men vi är hans föräldrar.
Och du är inte hans fru...ännu.
Hämta polisen och leta överallt. Buskar, träd...
Om hon kastades ut kan hon ligga var som helst.
Jenna!
Jag hittade henne! Jag behöver hjälp!
Hon har en hjärnblödning. Hon måste härifrån genast!
Celez kan vara en kandidat för en experimentell behandling.
-Övertyga mig. -Jag har grävt lite.
San Diego Hospital har testat en brasiliansk metod-
-med Tilapiaskinn. Det låter lite galet med fiskskinn-
-men jag tänkte att vi kan testa.
Jag applåderar er tanke, men...
Tilapiaskinn innehåller mer kollagen än mänsklig hud.
-Det hjälper vävnaden att läka... -Dr Kalu.
...minskar risken för infektion och smärtan.
Är ni klar eller tänker ni avbryta mig igen?
Låt oss tänka igenom det.
Ni måste skriva en ansökan, få den godkänd av styrelsen-
-få tag på medicinskt Tilapiaskinn och sen...
Jag hoppades att ni kunde skynda på processen.
Från tre månader till två timmar?
Är ni klar med debrideringen? Okej, då tar jag över.
-Okej. -Vänta...
Fortsätt att tänka utanför ramarna. Initiativ är bra.
Jag är inne. Fick du tag på borren?
-Brandbilen hade en. -Det är pupillen.
En subduralblödning har orsakat ökat tryck.
Om jag inte lättar på det överlever hon inte.
Medvetslös kvinna. Jag fick göra en trepanering i fält.
Syremättnad drygt 70 procent.
Direkt till operation.
Subduralblödning?
Förstorad vänster pupill. När jag borrade i skallen...
-...rann det ut mycket blod. -Bra.
San Diego Hospital ringde. De skickar Tilapiaskinnen.
De borde vara här om en timme.
Celez. Du uppfyller kriterierna för en experimentell behandling.
Du kan slippa hudtransplantat.
Vänta. Hur gick det till?
San Diegos studie tillåter samarbeten-
-så vi behöver inget tillstånd.
Vi får skinnen i utbyte mot resultatet.
Fiskskinn?
De har steriliserats och är helt säkra.
Ska du göra det?
Jag gör det.
Bra jobbat, dr Kalu. Bra jobbat.
-På heder och samvete? -Ja.
-Dr Melendez kan berätta... -Det har han.
Men det oäkta lårbenet är ert?
-Hur säker är ni? -Det är inte oäkta.
-Hon vill veta... -Jag vet.
Hon vill veta om det funkar och hur länge det håller.
-Ja. -Okej.
-Är han läkare? -Han är mycket duktig.
-Tänker han svara? -Jag vill att du fokuserar, Shaun.
-Tiden går! -Låt honom svara!
-Vi vet redan svaret. De vet inte. -Var tysta!
Hans tår ändrar färg.
Det är stopp. Det är illa. Sök dr Melendez genast!
-Vad är det, Murphy? -Shunten stryper blodflödet.
Vad är beslutet? Amputation eller nytt ben?
Jag tvivlar inte på att de alla älskar Marco.
-Men det är tydligt... -Vad är beslutet?
Han är föräldrarnas barn, men Sonia känner honom.
Byt ut lårbenet.
-Kom nu! -Tack! Tack!
-Ser du blödningen? -Ja, sir.
-Har du klippt en artär förut? -Nej, sir.
Gör det.
När det är första gången-
-är man lite förväntansfull och lite illamående.
Förhoppningsvis blir ingen skadad.
Är det redo?
-Det är väldigt redo. -Tång.
-Är du redo? -Ja.
Var försiktig med intilliggande artärer.
-Jag ser inga kärl i vägen. -Så vad väntar du på?
-Mycket bra. -Tack.
Allt är torrt. Säg adjö och stäng taket.
Vi behöver blodflöde nu annars måste jag amputera ändå.
Insulinet stabilt. Jag har gett kalcium.
Ta bort klämmorna.
Kontrollera kapillär påfyllning.
Blodflöde återställt. EKG normalt.
Okej, Kim. Jag vill höra variabilitet och delta.
-Jag väntar tålmodigt. -Jag ser ingenting.
Visa mig.
Kolla ledningarna.
-Fortfarande ingenting. -Kanske neuroplasticitet?
-Hennes hjärna...kan kompensera? -Nej.
Ingen hjärnaktivitet. Jag vet inte varför, men hon är borta.
-Vad? -Patienten som avled.
-Du bör veta nåt. -Vad?
Försök att röra tårna, Marco.
Jag kan inte.
-Är han okej? -Vi vet inte...
Han dör väl inte? Han får väl inte en infektion?
-Nej, vi övervakar honom noga. -Han rörde sig. Han rörde sig.
Det funkade.
Rehabiliteringen kommer att bli lång, men nu behöver du bara vila.
Tack! För att ni räddade mitt liv och mitt ben.
-Tack! -Varsågod, sir.
Är du redo att slutföra vad vi påbörjade?
Bli frisk först. Vi har gott om tid att gifta oss.
-Tack! -Varsågod, sir.
Tack!
Du ser bra ut. Tuff. Som Aquaman.
-Jag ser ut som sushi. -Alla älskar sushi.
Det är bara i sex månader. Då bör huden vara läkt.
Tack! Jag hade fel om dig.
Du hade helt rätt.
Sover hon fortfarande?
-Har du inte berättat? -Nej.
-Har du tid en stund? -Självklart.
När du hittade Jenna, hur fort intuberade du henne?
Nästan genast.
Sternumtryck. Böjd nacke och förstorad vänster pupill.
Jag visste om subduralblödningen så jag intuberade och borrade.
Hon hade även brutna revben.
-Kollade du andningen efteråt? -Ja.
Jag tror att jag gjorde det.
Dr Lim berättade att när Jenna kom hit-
-andades hon inte. Du stack ner röret för långt.
Ner i högerbronken i den skadade lungan.
Vi upptäckte inte syrebristen förrän vi gjorde EEG:et.
Jag borrade ett perfekt hål i hennes skalle-
-på vägen mitt i natten, men misslyckades med intuberingen?
Ja. Det var mycket svåra förhållanden.
Vem som helst hade kunnat göra samma misstag.
Jag fick in en kvinna på akuten en gång.
Mamma. 51 år gammal. Francine Parker. Två pojkar.
Hon hade hosta. Det var illa, men det var hosta.
Jag gav henne antibiotika. Sex timmar senare rullades hon in.
Det var en hjärtattack. Jag missade det och hon dog.
Det går inte en dag utan att jag tänker på henne.
-Hon var er första. -Min fjärde, faktiskt.
Du kommer inte glömma det här. Man glömmer aldrig.
Men det gör kanske att vi blir bättre nästa gång.
Man måste hitta ett sätt att fortsätta.
-Ja... -Åk hem och vila.
-Jag har inte ens berättat. -Det ska du inte.
Du gjorde ett misstag. Du får inte prata med familjen-
-eller nån annan utanför det här sjukhuset.
-Förstår vi varandra? -Ja, sir.
Jag ringde San Diego Hospital för att tacka.
De var glada att kunna hjälpa till och bad mig att tacka dig-
-för din generösa donation till brännskadeavdelningen.
Jag vet att du kommer från en förmögen familj, men...
Du kan inte lösa allt med pengar.
Gränserna blir otydliga på nolltid.
Ja, sir.
-Vad är det här? -Min viljeförklaring.
-Inget kommer att hända, Jess. -Verkligen? Bra att veta.
Vilken natt.
Jag har varit läkare länge, men jag minns ingen sån natt.
Varför frågade syster Farrar mig om kärlek?
För att hon är en nyfiken...
Vill du inte ha kärlek, Shaun?
Jag älskade Steve och min kanin.
-Men inte längre. -Älskar du dem inte längre?
Nej, de är döda. Man kan inte älska nån som är död.
Jag har förlorat personer som jag älskar.
Jag saknar dem och det gör ont, men jag älskar dem fortfarande.
Jag vill inte ha kärlek.
Okej.
Vill du ha frukost?
-Fyra pannkakor istället för tre? -Du kan få fem.
-Jag vill bara ha fyra. -Okej.
Okej.
Text: Viktor Björkman www.sdimedia.com