Jeg betragter tidens katastrofer-
-og tænker på nutiden-
- og den verden, hvor jeg snart skal ende mine dage.
Det er ikke en verden, jeg bryder om.
"En grafisk skrivestil, ord for ord-
- hvor ordet bringer tankerne frem, ikke omvendt."
Denne firlinjede strofe er røvgod:
En champagne, der er tør.
Vampe, der er billige.
Der ser De, at ordene bringer tanken frem.
Det er ikke tanken, der bringer ordene frem.
Jeg må have gjort indtryk, når jeg udsættes for kritik.
Når man bor i udlandet 10.000 km fra Frankrig-
- er det i så vanskelig en periode, som vi befinder os i-
- og i så svære tider en stor glæde at opleve-
- at en roman kan skabe en sådan polemik.
Fjendtlighed, had og nag.
Trusler. Det er pragtfuldt. Det sker vist kun her i landet.
Og det er netop derfor, det er verdens dejligste land.
Dum er han, der lever livet, og nøjes med det, der er ham givet.
"Jeg nøjes og er tilfreds med livet."
Han tænker aldrig:
"Du ved ikke nok, du ser ikke nok, du gør ikke nok."
Dumhed er dovenskab, tror jeg. Fedt om hjertet og fedt om hjernen.
Studiekort?
VELKOMMEN TIL PARIS UNIVERSITET II PANTHÉON-ASSAS
Jeg kunne tale om karolingerne, merovingerne og Code Napoléon.
Men lad os i stedet kaste os over historiens store forsvarstaler-
- og lægge ud med romersk rets underværker, Hammurabis lov-
-Dreyfusaffæren, Maurice Papon-
- "Helvedesblomsterne", Ravachol.
Vi skal studere sublime tekster-
- som burde skrives ind i vores kulturarv.
- Frøken. - Beklager.
Hvem er De, frøken?
- Jeg er førsteårsstuderende. - Hvabehar?
Jeg er førsteårsstuderende.
Hvad hedder De, mener jeg?
Neila Salah.
Og Deres fornavn?
Neila. Jeg hedder Neila til fornavn og Salah til efternavn. Forstår De det nu?
Interessant, at man reagerer aggressivt på manglende forståelse.
At dømme efter Deres elskværdighed, punktlighed og stil-
- kan jeg forstå, at De på Deres første dag har besluttet-
- at ære læreanstalten og underviserne her.
Det er et auditorium, ikke en sportsefterskole, og De er sent på den.
Ja.
"Ja, monsieur."
De kommer midt i forelæsningen. Har De ikke noget at sige til det?
Jo... Undskyld.
- Det er en ordre. - Hvad?
"Hvad?"
Jeg er ikke med.
Nej, det kan jeg se. På fransk siger man "om forladelse".
- Mener De det? - Om jeg mener det?
Fem minutter for sent. Hvorfor flipper De sådan ud?
Der har vi så forfølgelseskomplekset. Typisk. Vi går videre.
- Typisk? For hvad? - Ja, og så lidt polemik.
Det ved jeg ikke, mademoiselle. Hvad tror De selv?
- Det er racisme, det dér. - Nej!
Tag det nu roligt.
De har fået færten af noget. De har fået færten af noget.
"Typisk for førsteårsstuderende," sagde jeg.
Havde jeg sagt "typisk for studerende med anden etnisk baggrund-
- som læser i tre måneder og så dropper ud-
- fordi deres underviser er modbydelig-
- og franskmændene for racistiske," så kunne De kalde mig racist.
Det var ikke tilfældet, så pak Deres anklager om æreskrænkelse sammen.
Samme cirkus som sidste år.
Jeg har ikke tænkt mig at droppe ud.
De kommer for sent i det dér antræk. Det siger noget om Deres ambitioner.
Men De skal ikke tage al vores tid. Der er nogle, der gerne vil lære noget.
Lad os komme videre.
Nar.
Godt...
Vi talte om romersk lov.
En gammel lov, der, ligesom fransk lov, har udviklet sig med tiden-
-i modsætning til sharialoven.
Et af de mest forældede lovsystemer i menneskehedens historie-
- der i modsætning til fransk lov ikke har udviklet sig.
Frem til 60'erne måtte man i Frankrig ikke kalde sit barn, hvad man ville.
Det skulle være et navn fra almanakken.
Vil man i dag døbe sit barn Taburet, Rejsekort eller Abdurrahman...
... så har man ret til det.
Der er forskellige perioder i romersk rets udvikling.
De ældste lag giver stadig anledning til uenighed og spekulation.
I begyndelsen adskiller den sig knap fra kultdyrkelse og religion og...
Kæreste børn...
Grégoire Viviani kræver ingen nærmere præsentation-
-vores elskede rektor.
Se, hvor prægtig han er!
De gør et uudsletteligt indtryk på førsteårsstuderende.
Desværre falmer Deres charme, når de studerende bliver skarpere.
De er uimodståelig.
Jeg lyttede gerne til Dem i timer, men kom til sagen, hr. rektor.
Vi har hvert år en retorikkonkurrence blandt førsteårsstuderende.
Jeg skal ikke trætte Dem med, hvor prestigiøs konkurrencen er-
- eller opregne alle de tidligere vindere-
- som i dag bestrider fornemme hverv inden for jura.
Jeg lægger tilmeldingsblanketterne her-
- og De bedes hurtigst muligt udfylde dem.
Vores universitet har ikke vundet i fire år, så nu er det på tide.
Jeg fæster min lid til, at De genopretter vores læreanstalts ære.
Han lod dig ikke dø i synden, hvad? Han var nådesløs.
Kan du udtrykke det på flere måder?
- Helt ærligt. Du burde klage. - Over hvad?
Han overfaldt dig på usleste vis. Du var et nemt offer.
- Hvad mener du med det? - Altså...
Lad mig høre, hvad du mener med det.
- Du ved godt, hvad jeg mener. - Nej.
Fordi jeg ikke havde sanglærer og holdt ferie på Île de Ré som barn?
- Det sagde jeg ikke. - Glem det der, Brice Hortefeux.
Du holder dig bare væk fra mig. Okay?
Brice Hortefeux... Sikke noget lort at lukke ud.
Man skal have en hjerne for at kunne betragte sig selv som "privilegeret".
I øvrigt har naturen været dig nådig, da den i al sin gavmildhed-
- gav dig lokumsfarvet hud, for at vise, hvor vi skulle plante røven.
Den var god.
Nå, gik det godt?
Okay.
- Hvad skal vi have at spise? - Mørbrad og ovnbagte kartofler.
Jeg kommer lige fra arbejde. Der er mad i køleskabet.
Skal du ud? Igen?
Nachos.
Kan du høre det?
De er vildt gode, Anissa.
Jeg arbejder da også.
Nej, det ved jeg godt.
Hej, søde.
- Se, hvem der kommer. - Hvad så, superfranskmand?
- Læreren dissede mig foran alle. - Det er, fordi du absolut vil læse.
Jeg kører Uber og er min egen herre.
Det kræver kørekort.
Fodboldspiller som 8-årig, rapper som 14-årig, Uber-fører som 18-årig.
Det er dig, der ender med at blive arbejdsløs.
Du får en master, men har det forkerte navn.
- Kom op, Franck! - Jeg kommer nu.
- Jeg smutter. - Godaften.
Smutter du?
- Hvad så? - Ikke så meget.
- Jeg må også hellere smutte. - Ja, du skal jo se tv i morgen.
Hvad skal man ellers lave?
Ja, der er intet at foretage sig. Jeg går også i seng.
- Siger du ikke engang godnat? - Godnat, Mounir.
Hvor er jeg bare langt ude.
Et af de mest forældede lovsystemer i menneskehedens historie-
- der i modsætning til fransk lov ikke har udviklet sig.
Frem til 60'erne måtte man i Frankrig ikke kalde sit barn, hvad man ville.
Det skulle være et navn fra almanakken.
Vil man i dag døbe sit barn Taburet, Rejsekort eller Abdurrahman-
-så har man ret til det.
Det er kammet helt over for dig, Pierre.
- Særlig det med sharialoven - Fordi det ikke er politisk korrekt?
Skal jeg hellere råbe "Jeg er Charlie" i hver anden sætning?
Du fik det her hold, fordi du var i knibe-
- ikke for at du skulle stigmatisere de elever, du ikke bryder dig om.
Du skal ikke smile hånligt. Det er alvor, Pierre.
Der er ikke nogen, der bryder sig om din frembrusende facon mere.
Jeg har fået klager over dig efter din første lektion.
Du følger ikke studieplanen, nedgør de studerende og får kolleger på nakken.
Selv sikkerhedsvagten klager over dig.
- Han er en idiot. - Han siger, at du er racist.
Ikke så meget, som han er.
Der er tre FB-sider og en underskriftsindsamling mod dig.
- De vil af med dig. - Vel ikke ligefrem.
Ikke bare eleverne, men hele rektoratet.
Jeg kan ikke dække over dig mere.
Jeg er nødt til at indberette dig for disciplinærrådet.
- Ellers går det ud over fakultetet. - Korrekt.
Men jeg kan støtte dig i at få flere positive røster frem.
- Jeg lytter. - De her racistiske kommentarer...
- Neila Salah. - Hvad er der med Salah?
Du forbereder hende til retorikkonkurrencen.
- Hun er med i nogle runder... - Det er institutionen ikke klar til.
Præcis. Vi gør et stort nummer ud af det for at gøre rektoratet tavst.
Det er ligegyldigt, om hun vinder.
Det har taget ti år at komme af med det fascistiske omdømme.
Se billederne for dig: "Indvandrerpige repræsenterer Assas-
- i elitekonkurrence med Pierre Mazard som vejleder."
Min skæbne ligger altså i Neila Salahs hænder?
Det er jo et mareridt.
- Er De her endnu? - Der er ikke gået tre måneder.
Vent på mig efter forelæsningen.
- Har De tilmeldt Dem konkurrencen? - Nej.
- Det er vel også typisk? - Jeg er med.
De er vred over min lille forbigåelse forleden.
En forbigåelse er, når man lader, som om man ikke siger det, man siger.
"Og jeg nævner ikke engang lugten."
Jeg siger, at jeg ikke vil nævne den, men gør det alligevel.
- Det var et eksempel. - Var det også det forleden?
- De mente det måske ikke? - Naturligvis ikke.
Eller måske gjorde jeg. Det er uvæsentligt.
Det vigtigste er at få ret. Sandheden er uvæsentlig.
Det er det, jeg skal lære Dem: Altid at få ret.
Er De med?
Jeg forbereder Dem. Til konkurrencen. Jeg hjælper Dem.
Det skal De overhovedet ikke. Ellers tak.
Nej, det er lettere at blive i offerrollen resten af livet.
Så vil Deres fiasko være forudbestemt.
Ikke af mig eller universitetet, men af Dem selv.
Og det føles sikkert meget trygt.
Hvis De ikke er interesseret i at opnå selvstændighed-
- fortjener De hver en hindring og hver en blindgyde, der venter forude.
Og ydmygelserne.
- Endnu en forbigåelse. - Det er jo et spil for Dem.
Klokken ni i morgen tidlig i auditorium 4.
- Du kan rende mig. - Idiot.
Kommer De?
Veltalenhed. Retorik.
Kunsten at udtrykke sig. For at overbevise skal man mestre dialektik.
En række argumenter med det formål at vinde tilhørernes gunst.
Det er nemlig det eneste, det gælder om.
Om at overbevise. At få ret. Sandheden er uvæsentlig.
Vi starter helt fra grunden.
Schopenhauer.
En morsom, tysk herre fra starten af 1800-tallet.
Han skrev en morsom bog om altid at få ret.
38 teknikker til altid at få ret.
Der starter vi.
Hvis nu min påstand er, at dødsstraf bør genindføres-
- og De skal overbevise mig om, at jeg tager fejl, hvad siger De så?
At man afskaffede dødsstraffen-
- for at gøre det franske retssystem mere menneskeligt.
De lyder som en Uber-chauffør.
"Har De en bestemt, foretrukken radiokanal-
- det er belejligt for Dem at lytte til under turen?"
Lange spidsfindige sætninger spækket med tilfældige adjektiver.
I konkurrencen er tiden knap. Det skal være effektivt, hurtigt og naturligt.
De ønsker dødsstraf? De går ind for døden. Jeg går ind for livet. Slut.
Homonymets taktik. Tag et ord, den anden har sagt-
- og sæt det ind i et irrelevant udsagn.
"Jeg har altid elsket kartofler."
Kærlighed er et uklart, bedragerisk emne.
- Det dér er godt. - Vi skal igennem alle paragrafferne.
Vi ser også på Cicero og Aristoteles, så der er nok at se til. I morgen kl. 9.
Du lyver.
- Man kan se, at hun lyver. - Nej. Så havde hun ikke dræbt Abdé.
- En afledningsmanøvre. - Bestem jer nu, drenge.
Neila, giv os argumenter, hvor vi ikke dræber dig.
- Din grammatik er helt håbløs. - Bare svar, superfranskmand.
Hvad er den statistiske chance for, at jeg er varulv tre gange?
Jeg vil gerne henlede de herrer og damers opmærksomhed på-
- at Mounir har villet mig til livs fra starten.
Kun for at aflede opmærksomheden. Det bedste forsvar er et angreb.
Når man ved, man er skyldig. En almindelig brugt, men dårlig teknik.
Jeg synes, det er mistænkeligt, men det er op til jer.
- Hun snakker jer i søvn. - Du spurgte selv.
- Du ligner faktisk en, der er skyldig. - Du ligner en araber.
- Jeg dræber dig, Mounir. - Jeg reddede dit liv.
- Jeg er troldmand. - Hun er uskyldig. Jeg dræber Mounir.
- Også dig? - Det skal jeg huske.
Ja, men husk, hvad jeg har sagt.
- Du siger ikke noget, Anissa? - Hvad skal jeg sige?
- Hun er ikke nogen varulv. - De er jo bedste veninder.
De er uadskillelige venner. Du ved ikke, hvad det betyder, din kryster.
- Er jeg måske ikke din ven? - Du fuppede mig.
Hvem stemmer for, at Mounir skal dø?
1, 2, 3, 4. Dø! Dø!
1, 2, 3, 4. Du er død.
Vend dit kort. Du er færdig.
Vis det, og dø.
Se nu godt efter, I narhoveder.
Hvad er det her? Er det en varulv?
Troldmand, narhoveder. Jeg sagde jo, hun var varulv.
- Varulven. - Forræder. Lad os tager et spil til.
Erkend dit nederlag.
Udfordr ikke Frankrigs bedste advokat.
Frankrigs? Og Navarras?
Hvordan kan hun være varulv og advokat på én gang?
Smut så, drenge. Mor kommer snart hjem.
Ved du, hvordan du skal tiltale mig? Fru advokat.
Advokaten på den høje hest, hvad? Skøre tøs.
Jeg kommer til at holde de fedeste forsvarstaler.
Gå bare. Du tabte.
Klart, høje fru appeldommer.
Du griner af hendes grovheder, din tøffelhelt.
Er jeg en tøffelhelt? Det er dig, der er vild med hende.
- Se, hvordan han er over for mig. - Den, man elsker...
- Hej, søde. - Held og lykke.
- Med hvad? - I morgen.
Kom godt hjem.
- Farvel, Pierre. - Vi ses i morgen.
Godaften.
Godaften, frue.
En mops. Han er seks år.
Jeg forstår det ikke.
- Hvordan er De havnet der? - Hvad mener De?
De står og samler hundeafføring op. Jeg forstår det ikke.
Kan De lide det? Det må De jo kunne, for ellers forstår jeg det ikke.
Pas Dem selv.
Kan De ikke se, at De ydmyger Dem selv for en smule kærlighed?
Pas Dem selv.
Det gør Dem jo lige så værdiløs, som det De står med i posen.
- Vi går hjem, Vanilje. - "Vi går hjem, Vanilje."
- Ingen gider at knalde hende. - Mig? Så se lige dig selv.
Perverse skid. Du har ikke fået noget siden Mitterrand.
Ynkelige mand.
Vanilje!
"Vi går hjem." Åndssvage kælling.
Goddag.
Læs højt, hvad der står på tavlen.
- Logos, etos, patos. - Er De sikker?
- Ja. - De kan altså læse?
"Få modstanderen til at betvivle egne evner for at svække ham." Paragraf 7.
Så ved De også, at reglerne byder Dem at være pænt klædt her.
Okay...
Hvornår skifter De det dér uformelige forstadsantræk ud?
- Det er uudholdeligt at se på. - Var den ikke lukket?
Hvorfor vil De ligne alle dem, der futter biler af til jul og nytår?
Skal vi så ikke også lige have lyd og lugt ind over?
Når man ikke går med burka, kan man vel godt klæde sig pænt?
Ved De hvad?
Jeg bryder mig ikke om Dem.
"Jeg bryder mig ikke om Dem," har ingen gennemslagskraft.
Sig: "Der er intet rart ved Dem," ellers lyder det demonstrativt.
Sig: "Jeg forsøgte at synes om Dem, men kunne ikke."
Skab en forventning, og skuf den. Det virker stærkere, ikke sandt?
Fatima!
- Hvad sagde De? - Det var en dårlig joke. Undskyld.
- Jeg klager over Dem. - Vent. Undskyld.
- Hvorfor gør De det? - Hvad?
Giver mig privattimer. Hvorfor hjælper De mig?
- Hvorfor tror De? - Det er det, jeg spørger om.
- De ved det jo godt. - Nej.
- De har vel en anelse? - Nej.
Måske så jeg noget særligt hos Dem.
En begavelse, der er større, end Deres ydre afslører.
Wallah.
Tror De måske, at man ikke bliver dømt på sit ydre?
At det ikke betyder noget, hvordan man tager sig ud?
Påklædningen er fremmedgørende.
Den er refleksionernes og sprogets fjende.
Men skil Dem endelig ikke ud. Bliv i flokken.
- Deres panurgisme forhindrer, at... - Min hvad?
Panurgisme. Find definitionen på Deres telefon.
Kom nu.
"Af Panurge, figur hos Rabelais. Passivitet, følgagtighed."
- "Synonymt med konformitet." - Vi ses i morgen samme tid.
Hav en god aften, Latifa.
Rør i det. Det skal koge.
Jeg gør det. Lad mig gøre det.
- Ikke for meget. - Nej, nej! Du har selv lært mig det.
Ikke for meget. Og så gør du sådan her.
Der er rester til det næste halve år.
Det er ret fedt med noget andet end færdigretter.
Om lidt siger du: "Tag og find dig en god mand."
"Han kan hjælpe med huslejen. Enlig i din alder? Naboerne snakker."
- Har jeg sagt noget? - Ikke endnu.
Så gør jeg det nu. En enlig kvinde i din alder?
- Vi kan finde en gammel fyr til dig. - Din far var nok, og han er begravet.
Hvad for nogle naboer?
Alle de andre piger i kvarteret er gift.
Hold nu op, mor! Vil du ikke nok?
Han er en rigtig racist. Han kalder mig Fatima.
- Det er da et pænt navn. - Du forstår ingenting.
Nej, du forstår ingenting. Din generation kræver bare ind.
- Det er vi tvunget til. - Hvorfor, om jeg må spørge?
- Ingen ser mine strømper. - Har jeg opdraget dig sådan?
Din datter ligner en tiggerske.
Jeg ville ønske, jeg havde tid til at klæde min datter som en prinsesse.
- Gik du måske møgbeskidt rundt? - "Møgbeskidt"? Nu overdriver du.
Går du i skole sådan? Hun fjerner ikke engang sit overskæg.
- Hvad for et overskæg? - Dit.
Har du set dit eget?
"Jeg kender min lod. Erindringen om noget vældigt..."
"Jeg kender min lod." Start med at lære at tale.
Artikulér ordene. Man kan ikke høre halvdelen af ordene.
Det hedder ikke "ja kender", men jeg kender.
Værsgo.
"Jeg kender min lod."
"Erindringen om noget vældigt vil engang være knyttet til mit navn."
Hvorfor har De så travlt? Giv Dem god tid.
Veltalenhed handler også om at udnytte stilheden. Prøv igen.
- "Jeg kender min lod. Erindringen..." - Jeg kender. Er det så svært?
Har De grød i hovedet eller hvad? Nej, nej...
Det var ikke for at provokere. Det er et fransk udtryk-
- der antyder, at De er langsom. Er De med?
Prøv igen.
Tag kuglepennen i munden, og artikulér ordene.
Kom.
Bare rolig. Den er halal.
Dét var en provokation.
"Jeg kender min lod..."
Lad være med at grine dumt.
Rejs Dem op.
Fortsæt.
- Ret Dem op. - De rørte ved mig.
Vær stolt af Dem selv.
Og træk vejret. Vejrtrækningen er afgørende.
Prøv igen.
Godt. Stil Dem op på bordet.
Indtag rummet. Jeg vil høre Dem.
Deres stemme skal runge herinde, og jeg vil forstå hvert et ord.
"Jeg kender min lod."
"Erindringen om noget vældigt vil engang være knyttet til mit navn."
"Erindringen om en krise, som aldrig før på Jorden."
"Om den dybeste samvittigheds-kollision..."
Det er helt håbløst.
Nu prøver vi noget andet. Kom.
Hvor skal vi hen?
Jeg kan ikke.
Tænk, hvis her er nogen, jeg kender.
- Hvabehar? - Jeg kender.
Hvad er der med dig?
Hun tror, hun er en lille saudi-prinsesse. Rolig.
"Romere, landsmænd, venner, lån mig øre."
- "Jeg skal begrave, Cæsar..." - Højere!
Jeg kan ikke høre dig.
- Romere, landsmænd, venner... - Tal tydeligt.
"Lån mig øre. Jeg skal begrave, ikke prise, Cæsar."
Hun har knald i låget.
"Det gode bliver begravet med ens ben."
Det lyder som hende dullen i "Ringenes herre".
"Den ædle Brutus har sagt om Cæsar, han var herskesyg."
"I så fald var det en alvorlig fejl, og Cæsar har betalt alvorligt for den."
Nu skal vi jage drager i Mordor, elverdronning.
- Ti nu stille. - Hvad mener du med det?
Hvad glor du på?
Har du ingen respekt, smukke?
Hvorfor kører du ikke i karet? Skal du have en tur i min karet?
- Jeg gider ikke at snakke med dig. - Gør du ikke?
- Hun er sej. - En rigtig ghettosild.
Jeg kan være Romeo, så er du Julie.
Paragraf 5: "Vildledende argumenter."
Argumentér for, at aktiv dødshjælp er gavnlig for vores samfund.
Aktiv dødshjælp er en god ting-
- for som bekendt er Jorden i forvejen overbefolket.
Desuden er der mangel på naturressourcer.
Altså... rent økologisk er det et godt tiltag-
- så dødshjælp gavner miljøet, og rent økonomisk...
I Belgien, hvor folk går ind for aktiv dødshjælp-
- er BNP gået op med 157 % i petrodollars ifølge aktieindekset-
-og med marginale omkostninger på 5 %.
De forstod instinktivt at blande de forskellige teknikker sammen.
De brugte paragraf 5, vildledende argumenter-
-og paragraf 15, absurde argumenter.
Og så til paragraf 6: Postulér det, der ikke er evidens for.
Værsgo.
- Hvad så? - Hvad vil du?
Hvordan går det?
- Har du ikke Mazard som vejleder? - Er du vild med mig eller hvad?
Hver gang vi ses, kaster du dig over mig.
Jeg ville bare ønske dig held og lykke med første runde.
I lige måde.
Nævningene udpeger Benjamin de Segonzac som vinder.
Ro, tak.
Og nu vil vi gerne høre Neila Salah og Jean Proutot.
Ro, tak.
De skal diskutere om klæder skaber folk.
Husk, at De har begrænset tid, så vær klare og præcise.
Proutot, De gør rede for, hvorfor klæder ikke skaber folk.
Og mademoiselle Salah, De argumenterer for, at det er forkert.
Værsgo, monsieur Proutot.
Hr. dommer, ærede nævninge, ærede tilhørere.
Grækerne sagde: "En abe er altid en abe-
-om end den er klædt i purpur."
Ikke desto mindre kan vi konstatere, at verden er fuld...
... af disse aber.
Stakler, der uden held forsøger at maskere, hvem de er.
Det kan man ikke bebrejde dem.
Sådan er verden indrettet.
De fattige klæder sig som rige for at falde ind blandt dem, der har magt.
Og overraskende nok har det været in blandt de rige de seneste årtier-
-at klæde sig som hjemløse.
Man køber kinesiske sko i kunstlæder og hullede jeans hos Chanel.
Men heldigvis bedrager skinnet ikke så længe af gangen.
Et barn på fem år kan kende forskel på en karklud og et viskestykke.
Man genkender sine egne. Det handler om sociale koder.
Som nu terrorister, der udøver taqiya, kunsten at forstille sig.
Barbarer, som rager skægget af-
- drikker champagne på natklubber, går til ludere og spiser halouf.
Er det det, det hedder?
De klæder sig som os andre.
Så der er ingen diskussion. Klæder skaber ikke folk.
Miniskørtet gør ikke en til luder, og sløret gør ikke en til en helgeninde.
- Er det her et Ku Klux Klan-møde? - Tag det roligt.
Hvad griner du af? Tror I, jeg kommer for at lade mig fornærme?
Nu må De styre Dem, hvis De ikke vil diskvalificeres.
Værsgo, mademoiselle Salah.
Hr. dommer, ærede nævninge, ærede tilhørere.
Hvis en præst ikke bærer ornat, hvordan kender man så en præst?
Taler man ikke også om, at man ifører sig præstekjolen?
Hvis klæder ikke skaber folk, skal man altså fødes som præst.
Men vi kan nok blive enige om, at man ikke bliver født som præst.
- Simone de Beauvoir! - Monsieur Proutot...
Fortsæt, mademoiselle Salah.
Præstekjolen gør en til præst og åbner døre til præsteskabet.
Tingene er aldrig så meget, som de er, som når de ligner det, de er.
Vores fremtræden siger meget om, hvem vi er.
Tillad mig at demonstrere, at klæder skaber folk.
For at blive munk skal man bære munkekutte.
Godt sagt.
Ja, spil du bare smart.
Og slutteligt...
Er de herrers kåber ikke med til at gøre Dem til Dem, De er?
Er de ikke med til at få Dem til at ranke Dem?
De lod Dem igen rive med af Deres følelser-
- selv om vi har arbejdet med det i ugevis.
- Han fornærmede mig jo. - Og? Det var Deres chance.
Det var derfor, han blev udelukket. De må ikke tage det personligt.
Hold distance. Glem, hvad andre tænker.
Hvis De vil vinde tilhørernes gunst, skal De blæse på deres forventninger.
Praktiske øvelser.
Da ikke her.
Folk...
"Romere, landsmænd, venner, lån mig øre."
"Jeg skal begrave, ikke prise, Cæsar."
"Romere, landsmænd, venner, lån mig øre."
"Jeg skal begrave, ikke prise, Cæsar."
"Det onde, man øver, lever efter en."
"Det gode bliver begravet med ens ben."
- "Det være Cæsars lod." - "Det være Cæsars lod."
- Det var overfedt. - Hvad laver De?
- Hvad? - Hvem har givet Dem lov til det?
Skal mor have et lille billede? De telefoner er en lorteopfindelse.
- Først mit tøj og nu telefonen. - Selfies, beskeder, hjerter.
- "LOL", "WTF". Det er patetisk! - Man må følge med tiden.
Tænk, hvis tiden er helt galt på den med alt det lort på de sociale medier.
Alle de idioter, der udtrykker sig og høres mere en nobelprismodtagere.
- Pierre... - Monsieur Mazard.
Monsieur Mazard, jeg har ingen penge.
Teknik 12: Få tjeneren til at føle med en pige fra slummen.
De har den rette hudfarve.
Pis. Pierre!
Hej igen. Undskyld, men jeg har et lille problem...
Jeg skriver det på Mazards regning.
- Var det ikke en lorteopfindelse? - Hvorfor vente 25 minutter?
Jeg kan få en taxi på fem minutter med det her lille teknologiske vidunder.
Jeg scorede også en dulle på Facebook med den her tingest.
- Kan man fyre hvad som helst af? - Glem overbevisninger.
- Det handler om at argumentere. - Det handler om at få ret.
Så er det omsider feset ind.
Kom. Jeg lægger ud. Kom nu.
Goddag, monsieur.
- Har madame en foretrukken vej? - Nej.
Tak for Deres tillid. Der er karameller og vand i lommen foran Dem.
Naturligvis, unge mand. Vi har fuld tillid til Dem.
Tak, Ali. Vi ses i morgen.
- Madame har nok købt ind. - Hvad så, Mounir?
- Vi spiser noget græsk. Skal du med? - Jeg skal arbejde.
- Så gør det. - Hvad er der galt, Mounir?
Det er steget dig til hovedet at gå i pumps.
- Du ved godt, hvad jeg mener. - Det gør jeg faktisk ikke.
- Nu er jeg med. - Hvad?
I kan ikke lide mig mere. Jeg har svigtet jer.
- Studierne gør mig dum. - Det siger jeg ikke.
Jo, du gør. Jeg tænker kun på konkurrencen.
- Hej, Neila! - Vent lige lidt.
- Spil bolden herhen. - Jeg tænker kun på mig selv.
Jeg drikker kaffe i Saint-Germain-des-Prés.
Når vi mødes, fortæller jeg jer kun, at I ikke kommer ud af stedet.
- Det er mig, der er en kliché. - Hvad snakker du om?
- Jeg kan se, at du hader mig. - Vel gør jeg ej.
Vær dog ærlig og sig, at du ikke kan lide mig.
- Hold dog op. - Sig, at du ikke kan lide mig.
- Selvfølgelig kan vi lide dig. - Ja.
De har stadig lidt følelser for mig, men du kender mig så godt-
-og kan ikke lide mig mere.
Jo, jeg kan da.
- Du savner mig. - Ja, jeg gør.
- Nu bliver det for meget. - Hvad?
- Se, hvor god jeg er. - Til hvad?
- Omskrivningsteknik. - Hvad?
Beskriv det modsatte af virkeligheden ved hjælp af ironi eller omskrivning.
- Fed teknik. - Ti stille.
- Klap hende dog en. - Hvad snakker du om? Du er otte år.
- Otte et halvt. - Snotunge.
- Se dem! - Det er bare for meget.
De har kendt hinanden, siden de var to år. Incest!
- Jeg er rystet. - Vi skrider.
Lad dem guffe hinanden.
"Og hendes arm og ben-
- hendes lår og lænd med en svanes smidighed-
- passerede foran mine vågne og uforstyrrede øjne."
"Og mave og bryst, min vingårds klaser-
- rakte mere indsmigrende ud end dæmoner-
-for at forstyrre min sjæl-
- og bringe den bort fra den krystalklippe-
- hvor den fredfyldt og afsondret havde slået sig ned."
Kan De høre skønheden og sensualiteten i denne tekst?
Det er langt mere ophidsende og frækt end Deres internet-
-og Deres YouPorn.
Baudelaire blev kritiseret for "Helvedesblomsterne".
Den stødte den almene, såvel som den religiøse moral.
Her er ikke tale om karikaturtegninger, men om poesi.
Dengang havde ordene virkelig magt.
De bragte sindene så meget i kog, at forfattere blev retsforfulgt.
De blev udsat for censur, fik mundkurv på og blev gjort tavse.
Med disse ord stødte Baudelaire moralen.
Han blev retsforfulgt på grund af indignation.
Det blev desværre misbrugt af en senil filosof-
- og misfortolket af Deres egoistiske og lade generation.
- Vi er da også oprørte. - Over Syrien, for eksempel.
- Og den globale opvarmning. - Og capribukser.
De er især oprørte, når De bliver forment adgang til natklubber-
- og når Deres dyre, ingefærkrydrede gulerodssuppe er lunken.
De ryger ikke, vel? De har et godt åndedræt.
Kan De godt lide at trække vejret?
Det betyder, at De kan lide CO2, luft og naturen.
Hvis De kan lide naturen, kan De også lide Afrika og de store vidder.
- Og så synes De om elefanterne. - Ja. Og?
Hvad er smukkere end en elefant?
De holder af smukke ting.
Og kronen på værket er... Hvad ved jeg?
Kvinder. Hvad er smukkere end kvinder?
De kan vel godt lide kvinder?
Så er De lesbisk.
Indledningen til forfatningsreformen fra 1946 indeholdt to slags normer.
"Grundlæggende lovmæssige principper."
Og "Principper, der er særlig nødvendige i vores tid."
Savner dig.
Jeg savner agså dig.
Også er med O!!!
Jeg savner også dig.
Okay, superfranskmand.
Kender De verlan-slang?
Da jeg var barn, byttede vi også om på stavelserne.
En "beur" er en andengenerationsindvandrer.
Altså franskmænd-
- som ikke helt har fundet deres plads i samfundet, men burde have det.
- Alt vel? - Ja. Hvad med dig?
- Plager han dig? - Du tænder jo på det.
- Det sætter rygter i gang. - Hvad for nogle rygter?
- Om at I gør det. - Hvad?
Langt ude. Han keder sig bare. Jeg er hans tidsfordriv.
Jeg måtte gå om. Sidste år var jeg hans prygelknabe.
Han gjorde virkelig livet surt for mig.
Ved hver forelæsning fik jeg en tirade om, at jeg ville dø af indavl-
- om mit blå blod, og om at jeg var heldig, at jeg var min mors bror.
Om at jeg boede på Versailles og svingede mig i gardinerne.
Den skiderik.
Vi ses i morgen, Benjamin.
Og den sidste teknik: fornærmelsen.
Hvis man indser, at modstanderen er en overlegen og har ret-
- er man nødt til bevidst at angribe ham personligt.
- Kom bare. - Vil det sige, at jeg kan...
- Ja, kom bare. - Mener De det?
Hvor mange gange skal jeg sige det?
Er De sikker?
Store røvhul.
Fnatmide.
- Ja... - Degenererede racist.
Moderløse horeunge. Møgkøter.
Æd dine døde, søn af en degenereret luder.
Det er for anekdotisk. De skal angribe mig personligt.
Du har en stor næse. Du er fed.
Du har dårlig ånde. Har du en rådden tand bag mandlerne?
Det er meget muligt.
Jeg er ret sikker.
Dine forelæsninger, dine kompendier og dine halal-kuglepenne...
- Skråt op med dem. - Så er det godt.
- Mandag i Lille. Anden runde. - Gare du Nord 10.46.
- Pis. Mor kommer, Mounir. Vågn op. - Jeg bliver her. Hun er cool.
Af sted. Min mor kommer, har jeg sagt.
Vi mødes på den anden side.
Kom.
Neila, skal vi ikke gå ud og spise en aften?
Når du kommer tilbage. Ikke kebab.
En rigtig restaurant. Bare os to. Hvis du gad.
- "Hvis du gider." - Jeg spurgte dig jo.
- Hvad? - Det hedder "hvis du gider".
Er det det eneste, du har at sige? Okay. Hej, superfranskmand.
- Du snakker bare sjovt. - "Sjovt"?
Lad nu være, Mounir. Selvfølgelig vil jeg ud at spise med dig.
Kom tilbage.
Det kan godt være, jeg laver fejl, men jeg mener det, jeg siger.
Mounir!
Fandens også.
Lille, 2. runde
Mademoiselle Neila Salah, ordet er Deres.
Hr. dommer, ærede nævninge.
Jeg sværger at sige sandheden og kun sandheden-
- selv om jeg lyver lige så stærkt som en hest kan rende.
Marseille, 3. runde
Hvis mesteren systematisk udvalgte sin elev og bestemte-
- hvem der skulle nyde godt af hans kundskaber og støtte-
- så ville denne være underlagt en forfærdelig fanatisme.
Bordeaux, 4. runde
Min sandhed er måske ikke Deres sandhed.
Og er det altid godt at sige sandheden?
Ville De sige til et barn juleaften, at julemanden ikke findes?
Ville De sige til en, der lå på sit dødslejet, at Paradis ikke findes?
"Gør kærligheden en lykkelig?" Salah, De argumenterer for et ja.
Gør kærligheden en lykkelig?
Hvilken kærlighed? Andres kærlighed?
Ens egen?
Og hvilken lykke?
Siger man ikke, at man kan leve af kærlighed og kildevand?
Hvad vil det sige at være forelsket?
Barthes mente, at kærligheden kan måles i den tid, man venter.
Ja. Jeg er forelsket, for jeg venter.
Piraten, eventyreren og bjergbestigeren venter aldrig.
Han bestiger Kilimanjaro og krydser Stillehavet. Forfærdeligt!
Nogle gange, når man er forelsket-
- forsøger man at være kæk og komme for sent.
For at give eventyreren en lærestreg.
Men man taber desværre altid.
Man er aldrig tilstrækkelig langt væk.
Uanset hvad man gør, er man der på pletten, præcis som et vækkeur-
- og nogle gange kommer man endda for tidligt. For tidligt!
Men når man mærker, at kærligheden er gengældt, og står på kajen-
- og begynder at acceptere den uendelige venten-
- og at miste fodfæstet i havnebassinet-
- da bliver de sløve, ubevægelige vandmasser et euforisk hav.
En øm og blød favn, hvor man venter-
- tryg og uovervindelig, i forvisning om, at ens elskede kommer tilbage.
Denne venten bliver den mest udsøgte-
-og lykkelige tilstand.
Vinderen er Neila Salah.
Hvil nu ikke på laurbærrene, fordi De er i finalen.
Der skal arbejdes. Næste øvelse: at tilpasse sig tilhørerne.
Goddag, frue.
Hvordan har De det?
Hvordan går det? Stille og roligt?
Kan De lide at være her?
Spiller De bridge? Har De nogen venner?
Har De familie? Børn?
- Har De en søn? - Min søn!
Han kan gå ad helvede til. Så kan han lære det.
Fatter du det, tøs?
- Så har De mødt min mor. - Nu forstår jeg bedre.
Jeg forlod Nantes for at læse, og nu kan vi ikke tale sammen mere.
På trods af alle Deres ord?
En veltalende person kan glemme, hvordan man udtrykker de enkle ting.
Undskyld.
En veltalende person kan glemme at udtrykke sig enkelt.
Sender De emojier med hjerter?
Send en til Deres mor.
- Hvem er den heldige? - Er De jaloux?
Hvorfor tror De, De skulle møde min mor? Hvem er det?
Mounir.
Han er en prins.
Han er bare ikke klar over det.
Han har et hjerte af guld.
Hurtig tankegang. Rank.
Iøjnefaldende. Strålende.
Skarp.
Han er ikke bange for noget.
Sammen med ham er jeg ikke bange for noget.
Han kan få mig til at skraldgrine.
Og så er han gudeskøn.
Hvad laver han?
Han er Uber-chauffør.
Godaften. Har De bestemt Dem?
Ja.
Hummer Thermidor og gratinerede muslinger.
Og stegt havaborre med salamander med kendte slægtninge.
Jeg tager "de kendte slægtninge", tak.
Og til forret: gelerede østers-
- med agurkechutney, rød kaviar og wasabicreme.
- Og monsieur? - Det samme som madame.
Er du stadig sur?
Kan du ikke engang skrive "Godnat, Neila"?
Det er en stor dag for vores universitet.
Tag varmt imod Neila Salah-
- som skal repræsentere os i finalen.
Som bekendt er jeg ikke den store taler.
Der ser De.
Jeg vil gerne takke rektor Grégoire Viviani-
- for at have ladet mig repræsentere skolen.
Det er hårdt at skulle erkende det-
-men jeg har en fantastisk lærer.
Guderne skal vide, at vi ikke fik den allerbedste start.
Han har været ved at plage livet af mig.
Men jeg kunne ikke have ønsket mig en bedre lærer.
En veltalende person kan glemme, hvordan man udtrykker de enkle ting.
Så jeg vil sige det helt enkelt.
Tak, Pierre.
Jeg troede på din historie.
"Jeg adspreder Mazard og giver ham mod på livet."
- Hvad mener du? - Jeg har fattet det.
Hvad?
Dealen. Disciplinærrådet i næste uge, hvor du skal takke Mazard.
Tror du, det er tilfældigt?
Du er hans gode gerning. Godt gået.
Du bliver en stjerne, og han kan fortsætte sine racistiske udgydelser.
Den slags kynisme får mig til at miste troen på menneskeheden.
Men jeg er imponeret.
Der har vi vores vidunderbarn.
Jeg bliver aldrig Deres gode gerning.
Retorikkonkurrencens finale
Mounir!
Undskyld, Mounir.
Hold om mig.
Jeg har været så strid.
Du har ret. Jeg ved ikke, hvad jeg foretager mig.
Jeg har droppet det.
Du havde ret fra starten.
Jeg mistede fodfæstet.
Jeg fattede ikke...
... at jeg ikke hørte til der.
Du siger ikke noget.
Løft hagen.
Ret dig op.
Den pige, jeg kender, giver ikke sådan op.
Det er ikke hende, jeg elsker.
Efter alt det, du har gjort og stået igennem-
-vil du så bare give op?
På grund af en led lærer?
Tror du bare, at vi kun er gode, og at de kun er onde?
Vi er alle sammen i samme båd.
Han har udnyttet dig, men det er vel gensidigt?
Svar mig, Neila. Lærte han dig ikke noget?
Gav han dig ikke noget?
Gjorde han dig ikke bedre?
Det er for sent, Mounir.
Nej, det er ikke for sent.
Hvem har lukket Dem ind?
Det har jeg selv.
Jeg kommer, fordi jeg mener-
- at det, De skal tale om i dag, vedrører mig mere end nogen anden.
Det handler vel om Rejsekort, Taburet og Abdurrahman?
De holder møde her i dag-
- for at diskutere de faktiske og de indbildte ondskabsfuldheder-
- og de faktiske og de indbildte overgreb-
- der ligger i anvendelsen af ordet "Taburet".
Jeg har en kommentar.
Lad os høre.
Jeg er kommet for at bekræfte, at han er Jordens mest infame væsen.
- Mademoiselle Salah... - Lad hende tale.
Tag en stol, og sæt Dem ned.
Pierre Mazard er kyniker på den mest iskolde og tragiske måde.
Han tror ikke på noget. I særdeleshed ikke på sig selv.
Han afskyr sin samtid.
Han respekterer intet og ingen og ingen former for institutioner.
Han viste mig ganske vist tillid og var tålmodig over for mig-
-men han er frem for alt en stræber.
Han laver gerne små korridoraftaler, hvis det er i egen interesse.
Pierre Mazard er kyniker.
Selv om han har udvist en intelligens-
- og generøsitet, jeg ikke havde forventet at møde her.
Selv om han har været umådelig hengiven og passioneret.
Selv om jeg håber, at alle elever i hele verden møder en som ham.
Og så har jeg ikke engang været inde på...
... at alt bliver muligt sammen med ham.
At en forvirret forstadstøs-
- kunne repræsentere vores universitet i finalen-
- under et år efter at have truffet ham.
På trods af alt det er det indtryk, der står tilbage af ham-
- hans middelmådige, vulgære poseren under forelæsningerne.
Vi husker "taburetterne".
Jeg ville gerne sige, at jeg huskede ham som en fantastisk formidler.
En snushane og gnavpotte, som var mere selvmodsigende end fordomsfuld.
At han gav mig blod på tanden og gåpåmod.
At han gav mig fredens smukkeste våben uden at dømme mig.
At han har lært mig at være iskold, men stadig have følelserne med mig.
Men jeg står tilbage med mindet om en mand, som kun har ord. For mange ord.
Ord, som har kvalt hans sidste rest af menneskelighed.
Og hvilke ord? "Taburet."
Så slagt bæstet.
Sæt ham i gabestok, og lad hans elever danse på de rygende gløder.
Men takket være hans undervisning kender jeg min lod.
Jeg ved, at erindringen om noget vældigt-
-engang vil være knyttet til mit navn.
Det har Pierre Mazard givet mig-
- Neila Salah fra Créteil, født den 13. juli 1997.
Buzian og Khadija Salahs datter.
Der er ingen undskyldninger for hans synder.
Man skal være tosset for at tilgive ham.
Tak, for Deres opmærksomhed.
De må have mig undskyldt.
Jeg ville bare sige, at...
Jeg vil gerne citere en af fremtidens store advokater.
"Man skal vide, hvordan man udtrykker sig enkelt."
Så jeg vil bare sige tak.
Tak, Neila.
Mente De det, De sagde lige før?
Skal man nu mene det, man siger?
Det vigtigste er ikke sandheden, men evnen til at overbevise.
Fnatmide!
Degenererede racist.
Horeunge!
Nej... Moderløse horeunge.
Æd jeres døde, dig og din luder af en mor.
Æd dine døde, søn af en degenereret luder.
Møgkøter.
Forbandede ørkensjakal ved kanten af en udtørret brønd.
Tilsandede kamel.
- Ouarda fra ørkenen. - Rådne sjakal.
Jeg har først lige fået din sag, så jeg er frygtelig sent på den.
Du er frygtelig, ja.
Hvad glor du på?
Jeg bad ikke om en dame, men om en gut med nosser.
- Du fucker det hele op, lille luder. - Tag og klap i.
Hvad siger du? Du arbejder for mig.
- Klap i, og tag huen af. - Ikke engang for ludernes dronning.
Det er dig, der er en luder. Af med den hue.
Sådan? Ser jeg godt ud?
Jeg er offer for justitsmord.
Jeg kan ikke høre, hvad du siger. Tal tydeligt.
- Jeg er offer for et justitsmord. - Fru advokat.
- Sig fru advokat. - Tror du, jeg er din slave?
Du spiller fin på den og prøver at se fransk ud med det der garn.
- Jeg er fransk. - Det er jeg også.
Gentagne væbnede røverier i minimarkeder. Der er vidner.
Dine venner har stukket dig. Du risikerer en meget hård dom.
Hør efter og bliv frikendt på grund af procedurefejl-
- eller bliv ved med at spille op og få ti år.
Dommeren bryder sig ikke om din type.
Du skifter det joggingtøj ud. Rejs dig op.
Op at stå.
"Hr. dommer, ærede nævninge."
- "Hr. dommer, ærede nævninge." - Hr. dommer.
Hr. dommer.
Ret dig op.
- Det er haram, at du rører ved mig. - Dit lort er haram. Ret dig op.
"Hr. dommer, ærede nævninge."
Hænderne op af lommen.
Ret dig op.
Så prøver vi igen.
Danske tekster: Lisbeth Beierholm Oneliner