Nézd csak, nem ide jöttünk? Nem ez az?
Szia!
Biztos a büféreggelivel van elfoglalva.
Dehogy.
Hát jó.
Tehát akkor...?
- Mi történik? Miért vagyunk itt? - Reggelizünk.
De miért?
Karl itt szállt meg tegnap, itt találkozunk vele.
És apa? Már ő is itt van?
Szerinted kivel beszéltem a telefonon?
Nem...
Emlegetett szamár.
Mi van vele? Mit művel?
Nem tudom, miért akart egyedül levezetni.
Nem hajlandó hordani a hallókészülékét.
- Napok óta nem alhatott. - Chicagóban 13 fok volt!
Itt meg -10!
- Aha. Pillanat! - Hogy lehet ez?
- Nem hallunk! Mare? - Bocs, csinálom.
Köszi.
- Hogy vagy, fiacskám? - Szia, apa!
Igen, én vagyok!
Felkelt már?
Hahó! De még mennyire? Mikor érkeztetek?
Nem emlékszem. Hajnali öt?
Fiatal még akkor a nap, még előtted az egész!
- Szóval, bejöttök? - Aha.
- Akkor gyerünk! - Gyerünk!
- Bocsi. - Van bent...
Mi van bent? Egy szót sem hallok.
Egy perc, és kint vagyok, csak ez az autó...
Most mondd, mi van bent?
Kiváló büféreggeli.
Mi szem-szájnak ingere!
Karl a harmadik gofrijánál tart.
- Fincsi kajcsi! - Bizony.
Szia, te!
Szia, apa!
Nem is... Nem tudom, hogy fogom bírni.
Mindegy.
Na, gyere, apa!
- Odabent találkozunk. - Menj előre!
Oké.
Most mi van?
Jó, hogy itt vagy.
- Még szép. - Persze.
Hahó! Karl!
- Szia, Al! - Szia!
Szevasz.
- Hogy vagy? - Jól.
Szia, Karl!
- Hogy vagy? - Hát,
- a körülményekhez képest... - Értem.
- Szia! - Szia!
Kértek gofrit?
Nem, köszi, de nem.
Nézd, szélsőjobbos propaganda...
...a háttérzaj itt.
- Vigyázz, Karl is ezt nézi. - Tudom.
- És néha még én is. - Kizárt!
Bizony. Tájékozódom, Dan.
Kivel beszél?
Ki tudja? Tudod, milyen, állandóan kavar.
- Danny! - Igen?
Ide gyere!
- Átveszed? - Nem. Téged akar.
Ne hagyd magad, kicsim!
- Mi az? - Szólj Karlnak!
- Karl! - És friss is.
Apa a telefonhoz hív.
- Kivel beszél? - Nem avatott be.
- Vigyázok a gofridra. - Köszi.
- Köszönöm szépen. - Ugyan!
Hát igen...
Jógáznom kéne ma.
Két kilót fogok hízni a hétvégén, máris érzem.
Jaj, Toto, ez már nem Kansas.
Nem is. Ez Missouri!
Ez jó volt!
Csak azt nem értem, hogy, ha jól értem,
hiába vagyok az apja, nem én döntök a kérdésben?
Miféle szamárság ez?
Adom a férjet!
Halló!
Igen, én vagyok.
- "A férje vagyok"! - A férje vagyok.
Tartsa, kérem!
- "Én vagyok"... - Halló!
Rendben.
- Franchetti nyomozó? - Szépen vagyunk.
A férje... Karl Mueller beszél.
FEDEZZE FEL COLUMBIA VÁROSÁT!
Nem, nem, ő az édesapa.
"A város második helyezett volt...
...a legélhetőbb városok listáján.
De 2006 óta a legjobb száz közé...
- ...se került be." - Rendben, viszlát.
Hát, azt mondta, nem láthatjuk a testet.
Egyébként...
...beszéltem a...
A közös képviselővel vagy házfelügyelővel.
- Ha bemegyünk az irodájába... - Na és?
...akkor...
Felvisz minket a lakásba.
De...
De mikor beszéltél vele?
Órák óta ezzel a palival próbálok beszélni!
Amíg rátok vártam, addig telefonáltam neki.
Jól van. A francba!
Én...
- ...befejezem a gofrim. - Oké.
Miért nem adja meg a címet, hogy ott találkozzunk?
Mert különben nem ő dirigálhatna, és nem lenne semmi dolga.
- Abszolút fején találtad a... - Ugye?
Beugorhatunk előtte egy teára?
Ezeknek csak vacak kávéjuk volt.
Volt teájuk is. Nem igaz, Al?
Az nem tea volt, hanem Lipton.
- Várd meg, amíg kinyitja. - Kösz.
Persze.
Nevessetek ki nyugodtan,
de ez a koszfészek lesz a végzetem.
Miről beszélsz? Itt születtél!
- Kansas Cityben! - Az is Missouri.
- És hamar elköltöztem. - Kétévesen.
Meggyőztem a szüleim.
Esetleg egy Starbucks? Az van öt kilométerenként, nem?
- Törvényi előírás, nem? - Nem.
Egyeztetnünk kell a többiekkel, ha meg akarunk állni, Daniel.
Ott jön Karl.
Az nem Karl.
Nem?
Ez egy szürke mikró, neki meg egy ilyen sportos anyuka kisbusza van.
- Mikor beszéltél Colleennel utoljára? - Én?
Bármelyikőtök.
Na, ez már Karl.
Utánam jöttök, igaz?
Mindjárt, de még várjunk.
- Karl! - Várj még!
Mi az?
- Gyere vissza, Karl! - Jövök már.
Atyaég!
- Mi az? - Apát is meg kell várni, nem?
- Ja, igen. Hol van? - Azt hittem, veled van.
Itt nincs.
Nem melléd parkolt?
- Nem tudom, hová parkolt. - Mindegy, megvárjuk.
Hátul állt meg.
- Jól van, na. - Itt is van. Jó ég!
Na végre!
- Sose vezetett még így! - Jézusom!
- Nyugalom! - Lassíts!
Apa!
- Mi megyünk elöl Karllal, ugye? - Igen, pontosan.
Ne húzd meg az autót, az istenit!
Úristen!
- Nem lesz baj. - Jól van.
Na, haladjunk!
Nem látsz a szemedtől, majom?
- Én megyek elöl. Tudom az utat! - Mintha tudnád!
Mintha bármit is tudnál!
Menj csak, menj csak, na!
- Becsatolom magam. - Egyszerűbben nem megy?
- Most miért áll meg? - Jönnek szembe.
De elengedi.
Mire vársz már?
A házasságot hozza Isten példának,
amikor az emberekkel kötött szövetsége feletti öröméről beszél.
Máté evangéliuma, 22:29.
A keresztény házasság Jézus Krisztus és az egyház...
...kapcsolatának legszebb evilági szemlélteté...
Isten verje meg!
Francba!
Tommy! Igen?
Én is most vettem észre.
Igen, elnézést.
Mennyire vagy lemaradva?
Oké, megvárlak itt.
Utánad indulok, ha elmész mellettem.
Jól van, szia!
Hogy az isten verje meg!
Jó, de...
- ...honnan tudhattam volna? - Nem vagy gondolatolvasó.
Azt mondtad, legfeljebb egy éjszakát maradunk.
Akkor még nem tudtam,
hogy anya összeomlik, és újra kemóra kell mennie.
Jó, akkor kiteszlek a kórháznál,
hazamegyek,
és a kutyákat a nővéremre bízom, jó?
Aztán visszajövök érted.
Nem szeretik a nővéredet.
Miért kell ebből ekkora ügyet csinálni?
- Mit kellene mondanom? - Semmit. Ez is az én hibám.
Ez valami verseny, hogy minden piros lámpán áthajtasz?
- Sajnálom, Tommy. - Sajnáld is!
Ha már megálltunk, Danny szeretne egy kávét.
Ne kérdezd, miért.
Megállok az első kávés helyen, majd állj mögém.
- Jó. - És ne hajts át a piroson!
Nem fogok.
Ezt az őrültet!
Kértek ti is valamit?
- Köszi, nem. - Köszi, apa.
Nekem meg már fáj a fejem a koffeintől.
Ha van fánkjuk, kérek egyet!
Persze, oké.
- Most reggeliztél. - Hozom.
Ő kérdezte.
Köszönöm szépen!
Végre veszek egy jó teát! Kérsz valamit?
Egy kávét, ha már itt vagy.
Te nem iszol kávét?
Egy éve nem. A savam miatt.
Aha. Beszélnünk kell.
Felhívott Franchetti nyomozó.
- Értem. - Igen.
Na és?
A lányoknak nem szóltam róla.
Se Karlnak.
Minél többet ki szeretnék deríteni.
- Aha, és... - Érted, ugye?
De képzeld el, azt mondta,
nem adhatja ide,
mert nem a férje voltam.
De ha ő hívott fel, akkor...?
Nem tudom, mi áll benne!
Isten őrizz, hogy Karl elolvassa,
akármit is írt.
Értem már.
Búcsúüzenet.
Miért nem hívod vissza?
Azt mondta, nem adhatja ide,
mert az üzenet...
...bizonyíték.
De azt mondta, esetleg...
...felolvashat nekem belőle.
Azt mondtam, nem tudom, mi lehet benne,
és nem akarok senkinek fájdalmat okozni.
Engem egyáltalán nem lep meg a dolog.
Amikor felhívtál, rögtön tudtam, mi történt vele.
Amíg biztosat nem tudunk,
én semmit sem szeretnék feltételezni.
Szerintem nyilvánvaló.
Colleen...
Nem, nem hiszem el.
Jól van?
Nem tudjuk, mi történt.
- Hívj meg egy kávéra! - Jó.
Ja, és Karl kért egy fánkot.
Jó napot, kaphatok egy...
...teát?
Feketét, tejjel. Bele is rakhatja.
Egy kávé is lesz, és egy ilyen.
Már azt hittem, beleestél.
Most már aztán tényleg siessünk!
A pali azt mondta, fél kilencre legyünk ott.
- Nyolc-fél kilencet mondtam. - Na, mondom.
De most ne veszítsünk szem elől, rendben?
Hát, ne maradj le! Ne nézelődj!
Miért is Karl megy elöl? Járt már ott egyáltalán?
Nem hiszem.
De te igen, szóval...
Nem teljesen értem.
- Ne szóljunk, hogy...? - Allie, ne variáljunk!
Csak dőljünk hátra, és élvezzük a kirándulást!
- Tessék, egyél fánkot! - Danny, velem jössz!
Induljunk már, na!
- De hát... - Dőlj hátra, és élvezd!
Bettyvel esetleg meglátogatnánk.
Persze.
Hálaadáskor, esetleg.
Szerveztek valamit megint, mint tavaly?
Ennyire előre nem tervezünk...
Tessék?
De Phillipe szeret bulizni.
Na ja. Phillipe-pel megértjük egymást.
Mikor akartok végre lelépni?
Totál kivagyok.
Ne kelljen egyedül innom, Leen!
- Persze. - Hát a gyerekek?
Ne fordítsd felém!
Kisbabákat kínoztok Kimmel?
- Komolyan mondom! Hagyd abba! - Jól van, bocs.
Nem kínozzuk a kisbabákat.
- Megszorítjuk a kezüket. - Jaj!
Hogy pisiljenek.
Szörnyetegek vagytok.
Főleg a gyépéseknek.
Micsoda? Az mit jelent?
Gyépés. A gyógypedagógiai esetek.
Jól van, elég már!
Ez rettenetes! Kisbabákról beszélünk!
Fogalmad sincs, miről beszélsz!
Mutogatni való torzszülöttek.
Van, amelyiknek hat ujja van,
szóval fogjuk, és lenyisszantjuk, nyissz!
- Hagyd abba! - Ez se maradhat itt!
Ne! Kérlek!
Azt hittem, anyjuk helyett gondoskodtok róluk.
Ilyen hozzáállással esélytelenek vagytok!
- Esélytelenek! - Esélytelenek!
Az első napon elvéreznétek, ratyikáim.
Na, ne sértegess!
- Szabad, Karl? - Nem, úgy látom, én vezetek.
- Colleen? - Nem, ne.
Colleen! Hahó!
Ébresztő!
Nem alszik, csak...
Új műsorod van, nem? Mi a neve?
Frankie.
- Mi? - Ez a darab címe.
És ki ez a Frankie? Nem te vagy a főhős?
De, igen. Ez a címszereplő neve.
Ja, értem már.
Angol darab. Londonban nagy sikere volt.
És felénk?
Hát, majd meglátjuk.
Egyelőre szokjuk a helyzetet. A közönség...
...még alakul.
Hacsak úgy nem.
Szeretem őket!
Kiket?
- A kisbabáimat. Szeretem őket! - Megmondtam.
- Az életemet adnám értük. - Mondtam, hogy én vezetek.
Jól van ilyenkor?
Igen, mostanában sokszor ilyen.
És ez mi?
Csak a gyógyszerei. Megyünk is.
Mióta szed gyógyszereket?
Csak nagy ritkán találkozol vele,
amikor épp nem utazgattok.
És akkor mi van, Karl?
A fenébe is!
Mi baj, apa?
Úgy vezet, mintha csuklana: gyorsít, lassít, gyorsít.
Megőrjít.
Nem lett volna szabad előre engednem.
Ez meg...? Miért lassít?
- Hozom apát. Segítenél? - Gyertek ide!
Kösz, édes.
- Tudom, hol vagyunk. Ez az. - Mare járt már itt.
- Így. - Pillanat!
- Így a jó. - Aha.
- Na, akkor... - Tehát,
- ide akarunk menni. - Várj!
Így nem megy, a fele térkép hiányzik!
- Mit gondoltál? - Ez a fele kell.
Te jó ég!
Balra le kellett volna kanyarodni!
- Dehogy. - Ismerős volt.
- Szerintem is túljöttünk. - Ugyan!
De Karl!
Megmagyarázom, Tommy.
- Mit? - Itt vagyunk most.
Aha.
Igen.
Látom, igen.
- Ez az. - Mehetünk?
- Igen, Tommy. - Nem sietted el!
- Jól van, gyertek utánam! - Legközelebb ügyesebb légy!
- Gyertek utánam! - Jól van!
Tudom az utat!
Köszönöm, drágám.
Beírlak a végrendeletembe.
Kösz, apa!
Csak tessék.
Oké. Pillanat, Karl!
Kész vagyok, mehetünk!
Ez az a hely, Mare?
Igen, a szélső ablak a második emeleten.
- Gyűlölöm az ilyen helyeket. - Szerintem aranyos.
- Fel is akasztanám magam. - Dan!
- Komolyan? - Nem bántásból.
És melyik filmet néztétek?
Mare, mit néztetek?
Kivel?
Colleennel, amikor meglátogattad.
Nem emlékszem. A horrorfilmeket szereti, tudod.
Most mire is várunk?
Apa és Karl felhajtja a házfelügyelőt. A kulcsért.
Valami Stephen Kinget akart nézni,
nem voltam oda.
Emlékeztek a gimis barátaira?
- A temetkezős család. - Ja, Lynchék.
Évfolyamtársam volt egy.
Minden évfolyamban volt egy, 11-en voltak!
A vele egyidős gyerekkel egyszer...
...a ravatalozóban éjszakáztak, emlékeztek?
- Chrisszel. - Igen.
Ő nekem is tetszett.
Mare! Vagy nyolc évvel fiatalabb nálad!
Jól nézett ki.
Ja, nem, Chris volt az évfolyamtársam! Ez a srác...
- ...Matt volt. - Na, Matt nem tetszett.
- Egyenesen Kansasból jöttünk. - Mit művel?
Meséld tovább a sztorit!
Ja, igen, szóval Colleen és Matt,
szerintem nem jártak,
csak barátok voltak, és áthívta...
...a ravatalozóba. Az egyik gyereknek valami miatt...
...mindig ott kellett aludnia.
- Vigyázni a holttestekre. - Én mesélek.
- Akkor meséld rendesen! - Holttestek is voltak?
Naná, egy ravatalozóban? Hogyne volnának?
Pont ez a lényeg.
Volt egy kis lakás a ravatalozó felett,
amit csak a hűtőhelyiségen keresztül lehetett elérni,
ahol a temetésig tartották a holttesteket.
Matt-tel itt fent nézik a filmet,
Colleen akkor látta először,
és egy temető melletti kis házban játszódik.
- Élőhalottak éjszakája! - Az!
- Pontosan! - Úristen!
Colleen egyre jobban megrémül, és végül azt mondja,
hazamegy, és felpattan, és lerohan a lépcsőn.
- De a holttestek! - Hadd mondja, Mare!
Ekkor már totál kész van, és rohan, ahogy a lába bírja,
és belerohan egy ilyen...
- ...hordágyba, vagy... - Asztalba.
Tényleg, emlékszem!
- És lecsúszik a holttest! - Jaj, Mare...
Jaj, már emlékszem!
A földre csúszik! Nekem is elmesélte.
Nem csúszott le.
Miért, ott voltál?
Nekem is úgy mesélte, hogy lecsúszott, Al.
Nem csúszott le, de mindegy.
Hát akkor mi történt?
Nem mesélem tovább,
nyilvánvalóan jobban tudjátok, mi történt.
- Ezt ne! - Na!
Na, Al.
- Hagyd ezt! - Meséld el nekünk!
- Mare! - Szóval...
...Colleen...
...belerohan, a holttest lecsúszik, ő meg sikít.
Éppen éjfél van, bepattan a kocsiba, és százzal tép hazáig!
Nagyon vicces!
Itt a vége.
Nagyon vicces sztori.
- Szerette a félelmetes filmeket. - Igen.
- Tekerd le az ablakot! - Jó.
Rá kell adnom a... Pillanat!
- Azt hittem, elmész. - Kell a gyújtás az ablakhoz.
- Mi újság? - Azt mondja, jöjjünk vissza később.
Miért?
Ki akarnak takarítani, vagy ilyesmi.
Tessék? Csak a cuccaiért jöttünk.
Mi a fenének kell kitakarítaniuk?
Nem tudom. Gondolom, van valami,
amit fel kell takarítaniuk.
Én vagyok a hülye?
Nem szeretnék, ha így látnánk a lakást.
Hát jó.
Mikor jöhetünk vissza?
Pár óra múlva.
- Jó ég! - Az istenit!
Hát jó.
Jól van, legyen így.
Megyek vissza Tommyhoz. Kicsit kiakadt.
- Meg is értem. - Köszi, Karl.
- Jól vagy, Dan? - Aha.
DEE BÜFÉJE ÉTTEREM
Van nálad körömcsippentő?
Nem hinném.
Nem tudom, mit kérjek.
- Mit szoktál reggelizni? - Jó reggelt!
Kezdetnek egy italt vagy egy kávékülönlegességet?
- Kaphatok egy fekete teát tejjel? - Jeges teát?
Nem. Forró teát tejjel.
Úgy lesz. A többieknek?
- Kávét. - Kávét.
Én is kávét szeretnék.
- Apa? - Inni?
Ja...
- Cukormentes kólát. - Rendben.
Mindjárt hozom az italokat,
és minden kérdésükre megfelelek.
Tudod már, mit kérsz?
- Az nekem túl csípős. - Oké.
Ébredj már fel!
Itt is vagyok. Egy tea, forrón.
Tejjel, de a biztonság kedvéért hoztam citromot is.
A hölgyeknek kávé.
Még egy kávé az úriembernek.
- Köszönöm. - És egy diétás kóla.
Tiszta sor.
- Tudok valamiben segíteni? - Nem.
A reggelit a menü végén találják.
Ja, igen.
Visszajöhetek később.
Szerintem tudunk rendelni, nem?
- Igen. - Igen, szóval nekem...
...rántotta lesz.
Kétszersült és tócsni, sült krumpli vagy túró jár hozzá.
Kéri valaki a kétszersültemet?
- Persze, el fog fogyni. - Megeszem én.
- Milyen pirítóst kér? - Kétszersültet kapok.
És pirítóst is.
Kéri valaki a pirítósomat?
Majd beadjuk a közösbe.
Jó, akkor kérek pirítóst.
Tonhalsalátát kérek, túróval.
- Milyen öntetet kér rá? - Öntet is jár rá?
Nem kérek... Illetve...
Ranch, kéksajtos, ezersziget, vinaigrette vagy olasz?
Akkor legyen...
Úristen!
- Ranch. - Legyen ranch.
És önnek, hölgyem?
Pirított korpás muffin.
- Uram? - Diéta?
- Van joghurtjuk? - Joghurt?
Nem, az nincs.
- Nem hiszem. - Semmi gond.
- Megkérdezzem? - Ugyan.
Kérek én is egy... Túrót. Gyümik vannak?
Gyümölcskehely?
Nem, gyümölcs. Alma, banán?
Nem, nem hiszem.
Megkérdezem.
Mit kérsz, Karl?
A motelben már reggeliztem.
Sajnálom, nincs gyümölcsünk.
- Jó. - Hát jó,
akkor csak a túró lesz.
- Rendben. Önnek, uram? - Aha.
Adjon egy bundás kenyeret.
Szalonnával vagy kolbászkával?
- Kolbász. - Virsli, szafaládé?
Szafaládé.
- Most evett. - Tudom.
Elnézést. Jaj, bocsánat!
Ja, tessék. Elnézést.
Ha kérnének még bármit, a nevem Kurt.
Jól van, Kurt.
Tiszta A muzsika hangja.
És a kis Liesl itt ül az asztalunknál!
Nagyon mókás.
- Mi olyan vicces? - Mindegy.
Na, mi az?
Betty a táskájában hordja őket?
Most is nála vannak?
Tiszta anya!
Tommy, csíz!
Nagy kaland volt.
Csomagot kaptunk, és iszonyú nehéz volt.
Betty azt mondja:
"Mi a csuda lehet?"
Feladó se volt rajta.
Nehogy kinyissátok! Biztos levélbomba!
Mondom, bontsuk ki!
Kivisszük a hátsó tornácra...
- Mintha az biztonságosabb lenne. - Na ja.
És tele van krepp-papírral.
- Colleennek olyan viccei vannak! - És egy tégla!
- Micsoda? - Te jó ég!
Egy tégla. Az adta a súlyát.
A tégla mellett kilátszott egy szőke hajtincs.
- Most jön a lényeg! - Mondom magamban:
"Ez meg mi lehet?
Mi a fészkes fene lehet?"
A hajtinccsel jön egy babafej,
kékre sminkelt szemhéjakkal.
Betty köpni-nyelni nem tudott.
Próbálom neki elmagyarázni,
de pukkadozok a nevetéstől!
- Colleen hol szerezte? - Anyukádtól!
Anyukád hónapokkal ezelőtt küldte el neki!
Nem, az nem úgy volt.
Colleen folyton húzta anyát, mert gyűjtögetett.
Például a hiányzó karú meg lábú babákat.
Tréfából egyszer a lányaimnak adta őket karácsonyra.
Colleen meg a lányok kisminkelik a fejeiket,
és visszaadják neki.
Teljesen odavolt értük.
A táskájában hordta őket.
Szerintem vudu van a dologban.
Pontosan!
- Én miért nem kaptam soha? - Ez lányos dolog.
Vicky is kapott?
- Dehogyis! - Hova gondolsz!
Na, ne legyetek ilyen undokok!
- Te is utálod. - Nem utálom.
Nem vagytok semmik.
Nehéz kívülállónak lenni ebben a családban.
Bejelentenivalóm van.
Nem kell ennél jobb alkalom.
Elég nehéz volt mostanában a ház körül,
mióta anyukátok meghalt.
Finoman fogalmazva.
Betty pedig hű és odaadó barátom volt.
Úgyhogy elhatároztuk,
hogy májusban összeházasodunk.
Ez nagyon jó hír, apa.
Gratulálunk.
Betty nagyon aranyos.
És nála vannak a babafejek.
Mintha csak...
...a túlvilágról áldását adná.
Köszönöm, Karl.
Nagyon köszönöm!
Ha már így alakult, én is bejelentek valamit.
Nahát!
Phillippe...
...és én úgy döntöttünk, örökbe fogadunk.
- Jó ég! - Milyen szép!
Újra nagynéni leszek!
Mikor?
Beadtuk a kérelmet a gyámhatósághoz,
és múlt héten kaptunk engedélyt.
- Colleen is tudott róla. - Nagyon örülne.
- De mennyire. - Röhögő görcsöt kapna,
- ha hallaná. - Tényleg!
- Igen, tényleg. - Betty és a babafejek.
Reméljük, készen álltok az álmatlan éjszakákra!
Köszönöm.
- Hé! - Tessék, apa.
Nincs baj, Daniel.
Jaj, istenkém!
- Hát igen. - Ja.
- Köszi szépen. - Nincs baj?
Csak egy kis puki.
- Danny! - Igen?
Velem jössz, vagy a lányokkal?
Hozzám is beülhetsz.
Kitűnő ötlet.
- Szállj be Karlhoz! - Na, tessék.
Ne kéresd magad!
Elviszi kocsmázni, mibe fogadunk?
Bekapcsolom az övet. Bocs, Karl.
- Karl induljon elsőnek! - Mehetünk.
- Mehetünk, kész vagyok. - Ne! Ne még!
Hé, mi van? Dan!
- Mit művel? - Taxit hív.
- Nem New Yorkban van. - Gyere!
- Na, most indulj! - Gyerünk!
Vannak itt taxik?
Azt hiszi, ez a Broadway?
Karl, várj meg!
Szerintem az emberek tudják, hogy a gonosz erői,
főleg a liberálisok, ezért utálják.
Azért mert jó, tényleg jó.
Nem ilyen álságos: "Jaj, szegény menekültek,
szegény középneműek, vagy köztesneműek, vagy mik."
Az ilyenek azt mondogatják, hogy ők a jók...
- Kikapcsolhatjuk? Nem baj? - Persze, nyugodtan.
- Köszi. - Ismerem az ízlésed.
Nem szép ilyeneket mondani.
- Havazni fog. - Azok esőfelhők.
- Igazán? - Esni fog.
Később kiderülhet.
- Kisüt majd. - Tudod, mit mondanak:
"Ha nem tetszik az idő, várj öt percet."
Aha.
Értem.
Hát igen, csak várni kell.
Mert úgyis megváltozik.
Szóval...
...kisbabátok lesz?
Bizony.
Nem siettétek el, nem igaz?
Hát, nem.
Jobb későn, mint soha.
- Mi is így gondoltuk. - Hát igen.
- Igen. - Gratulálok!
- Köszi. - Szép dolog.
Bizony az.
Colleen...
Colleen örült volna neki.
Teljesen odalett volna, hogy gyereketek van.
Tudom.
Imádta volna.
- Igen. - Tudod, mit mondott Colleen?
Hogy nagyon jó apa leszel.
Hát...
Nem is tudom.
Biztosan.
Nagyon izgul értünk.
Azt mondta, a szabadnapjain eljön.
Az nem is lenne rossz.
Különösen, amíg Los Angelesben leszek.
Igaz.
Rám hagysz egy újszülöttet.
Tudom, de van egy egyezségünk.
Igen, de jobb, ha tudod,
ha lesz saját kisbabám, rád már nem is lesz szükségem.
Csak küldd a pénzt, a többit megoldom.
Néha meglátogathatsz.
Odanézz!
Fiúk!
Nézzétek meg a kisbabáimat!
Karl, Mare azt mondja, húzódj le.
- Miért? - Nem írja.
- Csak, hogy amint lehet, húzódj le. - Jó.
A következő saroknál.
Ez milyen?
- Itt jó, nem? - De.
Itt jó.
- Kisüt a nap. - Mondtam én.
Azt mondtad, esni fog.
- Te meg, hogy csak várni kell. - Ja, igen.
- Az Isten verje meg! - Jól van, na!
Hát...
- Ez hiányzott. - Mi történt?
Füstöl a kocsi.
Hál' Istennek nem sietünk sehová.
Csak egy kis olaj kell.
- Csak annyi a baja? - Persze.
Miért nem kérsz új kocsit a férjedtől?
- Ez az új kocsi, Allie. - Jól van, csigavér!
Az istenit neki! Hozol nekem olajat?
- Hogyne. Már itt se vagyok. - Köszönöm.
Enni ne hozzak, Karl?
- Ennivalóért megy? - Szerintem csak viccelt.
- Jaj, apa. - Mi a helyzet?
Csak a szokásos formánk.
Mintha a Zárt tárgyalás amatőr előadásában lennék.
Huis Clos.
Igen! Mindig meg tudsz lepni.
Egy lépéssel a tisztelt címzettek előtt vagyok.
Plusz rengeteg időm jut olvasni.
- Bejössz? - Egy fenét.
Apa, ne haragudj, hogy füstöl a kocsi.
Miért ne?
- Mi járt a fejedben...? - Kimaradt az olajcsere.
- Howard hibája. - Phillipe telefonját hívta.
Sajnálom.
Szia, Phillipe. Kerestél.
Semmi térerő nincs itt. Csak eszembe jutottál.
Csak be szerettem volna jelentkezni.
Hívj vissza! Szeretlek!
Szia!
Milyen Karllal kocsikázni?
Ne kezdd!
- Egyáltalán miért jött ő is? - Colleen férje.
Colleen elhagyta.
Szerintem Karl azt remélte, hogy újra összejönnek.
- Szerintem ez kizárt. - Igen?
- Colleen Alhoz költözött. - Tudom.
Szerintem maga sem tudta, mit akar.
Én azt hittem, jól érzi magát.
Emlékszel, mit mondott anya...? A múltkori eset után?
Mit mondott?
Hogy már húsz éve azt várta, mikor jut el idáig.
Szerinted mit keresett itt?
- Védőnősködött. - De miért itt?
Biztos jól fizetett. Négy hónapos szerződése volt.
- A kutyáit se hozta el Karltól. - Allie-hez nem jöhettek.
Worf szét is szedte volna őket!
- De megijedtem! - Jelenésünk van.
Akkor menni kell.
- Dan! Mare! - Tessék.
Meg tudná ismételni?
Értem.
Tehát a minket érdeklő tárgyak...
...a halottkémnél vannak, ugye?
A halottkémnél. Értem, megértettem.
Kérek egy tollat! Szerezzetek nekem egy tollat!
- Hozom. - Ezt leírom.
- Pillanat. - Mit kell leírnod?
- Diktáld le! - Hozz egy tollat, mire vársz?
Beírom a telefonomba.
- Nekem is van telefonom. - Ez iPhone.
Nem tudok egyszerre két telefonon beszélni!
Ne beszélj hülyeségeket! Elnézést!
Persze. Még nem akarom.
- Halló? - Találtam neked tollat, apa!
- Karl, nem kell... - Itt van papír.
Ja, jó, fogom.
- Mi lesz már? - Leveszem a kesztyűmet.
Látod, ha az iPhone-omra bízod...
Még kiszúrod a szemem azzal a tollal!
- Mondhatja! - Rád nincs is szükség.
Befognád?
- Suzanne. Suzanne Skeers. - Suzanne.
Skeers!
- Lebetűzi? - S, K, E, E, R, S.
Megadná, kérem, Suzanne telefonszámát?
- 753, eddig megvan. - Megvan?
555...
- Aztán 04. - Nulla, négy.
Nulla, nyolc. Oké, megvan. Arra vagyok kíváncsi, hogy...
- Itt vagyok! - Hé...
Kaptam olajat!
- Mi van? Most meg mi van? - Halló?
- Mit integetsz?
Nem hívod fel most ezt a Skeerst?
Na jó, hívjuk fel!
- Mondhatom? - Mi a száma?
- Egy... - 753-555-0408.
- 753... - 555-0408.
- 555... - 555...
- 04... - 0408.
Nulla, négy...
- 08. - 08.
Totál rákattant arra a telefonra!
Nincs szükségem rátok... Sem a megérzéseitekre.
- Jól vagy, apa? - Jól vagyok, kicsim.
Ja, te vagy az.
Ne izgulj miattam!
Sínen vagyunk.
Nem világos.
- Egy nőt keresett. - Mi van?
- Egy nő számát. - Mi ez a cucc?
Akciós volt a hálaadási dekor.
Muszáj volt megvenni. És a kutyakaját is.
Ezt mind felcúgolod a gépre?
Worf nagy kutya, sokat eszik, és akciós volt. Spórolok.
A túlsúllyal együtt még buksz is rajta.
Erre nem gondoltam.
A szomszédomnak van kutyája.
- Örülni fog. - Francba!
Vagy elmajszoljuk a kocsiban.
Kész vagyunk, apa, indulhatunk!
- Nem lesz vele baj. Szívesen. - Nagyon szépen köszönöm, Karl!
Visszatekerted rá a sapkát?
- Tudja valaki, hova megyünk? - A tanksapkát?
- Valaki? - Hozzám beférsz.
- Ki visz el? - Szállj be akárhová!
Szabad...? Vagy...?
Szia, apa.
Nem, szerintem az nem működne.
Ha fél, hogy meglátja valaki velünk,
szálljon be hozzánk a kocsiba.
Majd összehúzzuk magunkat!
Jól van, oké.
Jó, szia.
- Atyaég! - Jó, hogy segítesz.
Ez most komoly, Dan?
Ezt muszáj megörökíteni.
- Mint kiskorunkban. - A floridai nyaralásokon.
Tessék?
Erre!
- Apa? - Tommy meg kivel beszél?
Úgy csinál, mintha gyűlölné a technológiát, de nézz csak rá!
Anyát se hagyta a számítógéppel bánni.
Kibicelt a válla fölött,
mielőtt egy billentyűt lenyomott.
- Végül inkább feladta. - Ő inkább szociálisan volt erős.
Ez a macera sírba vinné.
Örülök, hogy ezt nem érte meg.
Hát, igen.
- Nézzük a jó oldalát. - Lábad megvan?
Behúztad?
Jó napot!
Üdvözlöm, Tommy O'Connor vagyok.
Maga Suzanne?
Üdvözlöm. Igen, a nevem Sue.
- Sue. Azt hittem, Suzanne. - A Sue megfelel.
Hívjanak nyugodtan Sue-nak.
Jól van. Először is arról szeretnék beszélni...
- O'Connor úr, önnel nem beszélhetek. - Tessék?
Jogilag csakis a férjjel beszélhetek.
Én vagyok a férje. Karl.
Rendben. Ha akarja,
felhatalmazhatja a család többi tagját. Az ön döntése.
Nyugodtan, beszéljen csak mindannyiunkhoz!
Jól van, szóval ezt találtuk.
Egyes tárgyakat máshogy gyűjtenek be,
attól függően, ki találja meg a testet.
Kocsikulcs. Az kellhet.
- A nyaklánca nincs ott? - Úristen!
- Nyaklánc? - Anya jegygyűrűje.
Nem látom.
Nem emlékszem nyakláncra, de a rendőrök a levél...
- ...mellett mást is eltettek. - Levél?
Levélről eddig nem tudtam.
A nyomozó említette, de nem tudtam, miféle levél lehet.
Ahogy említettem, nem minden tartozik a hatáskörünkbe.
Ezt a rendőrökkel kell megbeszélniük.
Apa, a rendőrségnek ehhez mi köze?
Most hallok először levélről.
Karl, nyugi, mi sem tudtunk róla.
- Apád igen. - Apa!
Nyugalom, Allie!
Nem akartam addig beszélni róla, amíg nem tudok többet.
Nem kell rögtön a legrosszabbra gondolni.
Hát, nem tudom. Depressziós volt, búcsúlevelet írt.
Nekem más nem jut erről eszembe.
Nem tudhatjuk, Karl!
Hétfőn beszéltem vele. Fáradt volt, és ki volt borulva.
Tizennégy órás műszakjai voltak, és új helyre került.
Szerintem egy sor másik oka lehetett.
- Szóval... - Világos,
de annyi biztos, hogy nem baleset volt.
Sue, beszélhetünk négyszemközt?
Sajnálom, nem tehetem.
Jól van, értem.
Mindannyian arra vagyunk kíváncsiak,
milyen események vezették el idáig.
De nem tudhatjuk.
Azt sem tudom, most hol van.
A szabályok értelmében...
...a boncolást követően a megyei halottasházba vitték,
és onnan viszik a hamvasztásra.
Jaj, istenem!
Láthatjuk a holttestet?
Az rendőrségi hatáskör, úgyhogy nem tudom.
- Aha. - Én...
...a magam részéről nem szeretném látni.
Nem hiszem, hogy akarná.
Hát jó.
A boncolási jegyzőkönyv. Önnek kell átadnom.
Elég sok benne a szakkifejezés.
Ha gondolják, elmondom, én mit találtam.
- Én szeretném tudni. - Dan!
Jól van.
Dan!
Megnézhetem a táskát, Karl?
Hogyne.
Egy pillanat.
A holttestet James Dunnant találta meg.
A házfelügyelő.
Egy nappal korábban kereste a bérleti díj miatt.
Hetente kellett fizetnie, de elmaradása volt.
Nem tudom, mennyi, talán két-három heti.
A házfelügyelő bedugott az ajtaja alatt egy emlékeztetőt,
és aznap személyesen is kereste.
Azt mondta, bekopogott,
de miután nem kapott választ, benyitott.
A lakásban rendetlenség uralkodott.
Egy cserepes növényt át kellett lépnie.
A mosogató mellett vértócsát vélt felfedezni.
A nappaliban több üres alkoholos üveget talált,
és egyéb eszközöket.
Belépett a hálóba, ahol az ágyon kívül csak egy fiókos szekrény volt,
és látta, hogy a fal és az ágytakaró csupa vér.
A test a fürdőszobában volt.
Odáig vonszolta magát, a zuhanyzó mellé.
Amikor odaértem, összeszedtem a személyes holmiját,
és átadtam a nyomozónak.
A fürdőszobában találtam egy majdnem üres whiskys üveget.
És egy üres doboz altatót.
Mindkét csuklóján oldalirányú metszések voltak.
A könyökben futó érbe is belevágott.
Több tényező vezetett a halálához,
az alkohol, az altató és a vérveszteség együttesen.
Nem feladatunk okokat keresni vagy kategóriákat felállítani,
de annyit biztosan állíthatok,
hogy eltökélt szándéka volt meghalni.
Nem tudom, ez segítség-e önöknek.
Szia, Danny!
Szerinted megtartsuk ezeket?
Mare, ez csak chips.
Nem kell mindent megőriznünk.
Persze, de talán ezt ette utoljára.
Ne tegyük el?
De, tegyük.
Majd megbeszéljük.
Krisztusom!
- Mi az? - Lakhatóvá próbálom tenni a helyet.
Hány tornádó pusztított itt végig?
Nem muszáj itt laknod.
A férjed se volt muszáj elhagynod.
Külön neked szereztem be neked apáéktól azt a széket.
Apa egyik lomtalanításából mentettem ki.
És a viking hajó?
Ahhoz nem voltam elég szemfüles.
Ne már! Azt annyira szerettem. Két méter simán megvolt.
Emlékszel, az első házban a kandalló felett lógott?
Emlékszel te arra a házra még?
Be vagy tépve?
Örök sérüléseket szereztem ott. Ott rúgtam be először.
Kizárt. Tizenegy éves korodig laktál ott.
Ébresztő! Erről beszélek!
Altatód nincs?
Nincs!
Mi van?
Vény nélkül nem kapok a kedvencemből,
és az orvos nem hajlandó nekem receptet írni.
Szereznél nekem receptet?
Annyira...
...állatira kivagyok.
Itt majd kipihened magad.
Gyere már!
Ne lazsálj!
Ebben a cipőben nem tudok futni!
Colleen!
Hova tűntél?
Francba!
Jaj, de rám ijesztettél!
Gyere már!
Félreértettél.
Te magad mondtad, hogy elégedetlen vagy a súlyoddal.
Én csak egyetértettem.
Az ilyen gondolatoknak ki kell tekerni a nyakát!
- Tudom, apa. - Az egy dolog, hogy tudod.
Nekem is voltak depresszív időszakaim,
vagy aminek nevezik az ilyesmit.
Fegyelem kell.
Colleen legyen a főnök.
Ne engedd odakalandozni a gondolataidat!
Maradjanak szépen libasorban!
Jól van.
Apa?
- Apu! - Igen?
Azt hiszem,
kipróbálom azt a sokkterápiát.
Krisztus a kereszten!
Mennyibe kerül az ilyesmi?
Egye meg a fene!
- Mi baj, apa? - Lemerült a kakaója.
Nincs töltőd?
Nincs, hogy a fene egye meg!
Nézz körül, van itt ezer töltő.
Colleen teletömte a konnektorait.
Egy kicsit lecsücsülnék.
Jaj!
Na, ne lógassuk a lábunkat!
- Jól van, megy egyedül! - Jól van.
Ezt...
...berakom Karl kisbuszába.
RIVIERA UDVAR
Még hogy fizessünk lakbért!
Tommy, nem úgy gondolta. Ez a munkája.
- Ez? - Nem akart megbántani!
- Mint egy dögkeselyű! - Ne már!
Csak a megfelelő alkalomra vár!
Ki akarja fizettetni Colleen tartozását!
- Egy pillanat! - Kicsoda?
Hát az a fickó! A házfelügyelő!
Most már pénzt is akar?
Akivel találkoztunk?
Mit tudom én, hogy hívják!
Van számlája? Van jegyzőkönyve?
Honnan tudjam?
Egész délelőtt a halott lányom cuccait szedtem össze Karllal,
ez a seggfej meg valami papírt lobogtat a képembe!
- Apa! - Mi az?
Beszéljük meg vele! Mi ketten!
Nem, Mare, nem! Megtiltom, hogy idejöjjön!
Ne rá haragudjatok!
Hagyd őket!
Felesleges ezen ennyit rugózni!
Biztos nem fizetett!
Sose tudott odafigyelni a pénzre.
Mi a fenéről beszélsz?
Nyugalom!
Én beszélek! Minden fillérre figyelt!
Egy garas sincs a számláján.
Mi közöd a bankszámlájához?
- A férje vagyok. - Már nem! Elhagyott téged.
És el is akart válni!
Nem tudom, milyen jogon kutakodsz!
- Állítsd le magad! - Cimbora!
Hagyjál! Allie, ugye igazam van?
Nem hiszem, hogy vissza akart menni hozzád.
A hülye pszichiátere miatt hagyott el.
- Bebeszélte neki. - Boldogtalan volt.
Te azt honnan tudod?!
Két hete itt voltam vele, onnan.
Sokat beszélgettünk. Kezdte rendbe rakni az életét.
Nem állt szándékában visszamenni hozzád.
Azt mondta, el akar válni tőled.
Fogjatok csak össze ellenem. A család minden előtt.
Egyikőtök se mondta neki soha, hogy jöjjön vissza!
A házasságokat érdemes megmenteni, nem?
Szerintetek miért jöttem ide?!
A feleségem volt!
- A feleségem! - Karl...
- Ez az egész... - Nem vagyunk ellened.
De igen! Mint egy banda, olyanok vagytok.
Em...
Emlékeztek, mikor bevágott eléd az a fickó, Mare,
és összefogtunk ellene?
- Aha! - Mókás volt!
Ki volt ott? Anya ott volt!
És Colleen!
Emlékeztek?
- Igen! - Megvan?
Odament a faszihoz, és azt mondta,
"Most azonnal beállsz a sor végére!"
Karl hova tűnt?
Elmenekült.
Na végre!
Ne mondd már!
Dan, kérj bocsánatot Karltól!
Miért?
Kiborult.
Mare, mind kiborultunk.
Igen, tudom, de ő a férje.
Én meg a bátyja!
Régebb óta ismerem!
Minden szavamat vállalom. Nem kérek bocsánatot!
Jó, ahogy akarod.
Mit érdekel ez engem?
Menj utána!
Hát jó.
Mare!
Mi történt az összefogással?
Diétásat vagy extravajast kérsz?
Miféle kérdés ez?
Csak hülyülök. Ismerem én a férjem. Itt a finom koleszterin!
Jujj, de fincsi!
Mikor kell az ingatlanoshoz menni?
Tizenegyre.
Akkor végre nem kell korán felkelni!
Én vagyok a világon a legboldogabb!
Mit nézel?
Téged.
Ne már! Próbálom nézni a filmet!
Szeretlek.
- Bocs, Danny. - Semmi gond.
- Figyu! - Igen?
Megtaláltam Colleen telefonját.
Átnéztem.
Ezt nézzétek!
Csak velünk beszélgetett.
Igen.
Karl nem jön?
Nem. Visszament a szállodába.
A bátyátok nemsokára megérkezik, őt várja.
Hogy van?
Karl?
Nem, Sean.
Ja. Hát...
Hát...
Gondolom, nincs baja.
Sajnálja, hogy nem lehet itt.
Vicky nem engedte el.
Tudjuk, milyen Vicky.
Bolond.
Ja, a nyomozó hívott.
Még elvarrtak pár szálat.
Azt mondta, hivatalosan véletlen...
A halál oka véletlen túladagolás.
Akkor...
Kiderítették, hogy véletlen volt,
vagy ezt írják a jelentésbe?
Mire célzol?
Szerintem van benne ráció.
Nem hiszem, hogy ezt...
Azt hiszem,
hogy éppen összecsaptak a feje felett a hullámok.
- Igen, elszaladt vele a ló. - Így van.
Nem hiszem, hogy...
Nem hiszem, hogy végiggondolta volna,
mi lesz a dolog vége.
Jó lenne tisztán látni.
Szerintem...
Senkinek nem jó, ha kerülgetjük a forró kását.
Dan!
Senki sem tudja a teljes igazságot.
Fogalmunk sincs, mi történt.
Világos, de ismerve Colleent, szerintem...
...elég nyilvánvaló, mi történt. Emlékeztek, mi volt...
...februárban? Amikor anya haldoklott?
Az más volt.
Az egy segélykiáltás volt.
Persze, értem. De ez...?
Ez más volt.
Ez baleset volt!
- Ezt mondták, igaz, apa? - Igen.
Véletlen túladagolás.
Tehát eltemethetjük édesanyátok mellé.
Hogyne.
Értem már.
Az kiderült, mi állt a levélben?
Na jó, Dan.
Mit írt benne?
- Hogy? - Mit írt a levélben?
Az istenit neki, Dan!
Szeretném, ha őszinték lennénk egymással.
- Na ja. - Tudjuk, kinek írta?
Legalább azt,
hogy Karlnak írta-e?
Nem, nem Karlnak írta.
Akkor kinek?
Nekünk írta?
Krisztus a kereszten!
- Dan, kinek írta? - Nem tudom, nem olvastam.
Tehát...
Apa!
Mi van?
Kinek írta a levelet?
Uram Jézus!
A kutyáknak írta.
A kutyáinak.
Azt írta, sajnálja.
Ennyi.
Jaj, Istenem!
A kurva istenit!
Ne beszélj így!
- Csitt! - Bocs.
Ezt nem szeretem, világos?
- Ne haragudj, apa! - Inkább hallgass!
Nem hiszem el.
A kutyáinak írt búcsúlevelet?
De hát...
Ez tiszta zizi.
Nem?
A kutyáinak búcsúlevelet írni?
Hát, nagyon szerette őket!
Tiszta őrültek vagytok!
Még valamit meg kell beszélnünk.
Egy-két napon belül elhamvasztják.
Szeretnék a hajából.
- Én is. - Én is.
- Ne vicceljetek! - De apa...
- Elég morbid ötlet... - Apa!
- Nem hiszem, hogy megengedik... - Apa!
- Mi az? - Intézd el, és kész!
- Tudják, mit kérnek? - Igen.
Hamburgert.
Sean!
Indulhat a buli!
- Sean! - De rég láttalak!
Hogy vagy?
- Ragaszkodtam hozzá. - Saját kiadás.
Nagyon szép.
Emlékeztek a fotóra?
- Melyikre? - Az ágyadon készült.
Amikor Mare-nél voltunk mind.
Geoff temetésén.
- Mindenki az ágyon ült. - Aha.
Apa a gyászbeszédet próbálta fogalmazni,
- és fel akarta olvasni... - Anya meg folyton közbevágott!
Ne is mondjátok! "Mamus Interruptus"!
Halál komoly voltam, ti meg folyton a szavamba vágtatok!
Anya csak azt ismételgette: "Jaj, Tom, Tom!
- Az én öt kicsikém!" - Vagy százszor elmondta!
- Danny, te meg felvetted! - Nem én.
- Nem volt nálad a kamera? - De igen!
Én láttam. Azt is, hogy nem akarod, hogy lássuk.
- Nem láttad a kameramozgást! - Figyeltem!
És csak jöttek az emberek. Nem igaz, Karl?
- Bizony! - Colleent keresték, talán.
- Nála volt a pénztárcám! - Tényleg!
Emlékeztek?
- Ki csinálta a fotót? - Danny.
- Úgy emlékszem. - Dehogyis!
Judy volt. A telefonommal.
Judy!
- Az egész ágyat lefedtük! - Judy...
Vagy 16 ember feküdt rajta!
- Van belőle? - Persze.
- Tavaly még csak 15 volt! - Anya emlékfilmjében.
Mikor Phillipe bejött, tigrisugrott az ágyra.
Phillipe is bejött! Phillipe!
Ja, Phillipe!
Hogy hiányzik!
Kár, hogy nincs most itt.
- Dan, hívd fel! - Nem.
Dehogynem, hívd fel!
- Hívd fel! - Na, hívd fel!
- Mi lesz? - Hívd már fel!
Phillipe! Phillipe-et akarjuk!
Halkabban, hé!
- Még kidobnak minket! - Csak mi vagyunk itt, Tom!
- Tényleg? - Na, Dan!
Úristen, gyerekek!
- Nem is biztos, hogy ébren van! - Hívd fel!
New Yorkban később van, nem? Hol vagyunk egyáltalán?
- Csendet! - Nem tudom, hol vagyok!
Halló!
- Helló! - Ide a telefont!
- Halló? - Nem! Ide nekem!
- Látom, buli van! - Phillipe!
- Sziasztok! - Hiányzol!
Bár itt lennél velünk.
Ti is hiányoztok, jó lenne ott lenni, de vigyázni kell a kutyára.
Na, ne már! Feltehetted volna a gépre!
Csak félsz tőlünk!
Phillipe! Hé, Phillipe!
Ide nézz, Phillipe!
- Karl vagyok! - Szia, Karl!
Tényleg Karl!
- Tudom. - Hogy vagy?
- Nem ismernél rá. - Merre jártok?
- Hahó! - Ide mutasd!
Az én szobámban vagyunk.
Dannel újra egy szobában alszunk.
- Mint régen. - De nem emeletes ágyon.
Most értem ide Minneapolisból.
Mit sem sejtve megérkezem, és látom, hogy tele van...
...őrültekkel a szobám!
- Itt az egész család! - Jó bulinak hangzik.
Hé, kérem vissza a telefont! Visszakaphatnám?
Légyszi, adjátok vissza!
De tényleg, mikor jössz Kansasba?
Összeakad a nyelved?
- Totál részeg! - Dehogy!
Alig áll a lábán!
Pont, mint anya: egy pohár bor, és siker!
Anyátokat hagyjátok ki ebből!
Egy szavukat se hidd!
Karl! Karl! Kapd el!
Ide vele!
Adjátok vissza! Adjátok vissza!
- Karl! - Igen?
- Add ide! - Nincs nálam!
Kinél van? Apa!
Apa, add vissza a... Az istenit neki!
- Hé! - Mare!
- Karl! Figyelj! - Elég legyen!
- Jaj, a cicim! - Passz tovább!
Micsoda gyerekek vagytok!
- Felnőhetnétek végre! - Babuci!
Halló?
Dan?
Most esik le!
Most ő lett a legkisebb!
Bizony.
Te jó ég, igazatok van!
- Szia! - Szia.
Jól vagy?
- Dan! - Tudod...
- A te dalodat adják! - Sokat gondoltam rád.
- Énekelj! Karl, hangosítsd fel! - Ne, Mare!
Nem akar énekelni.
Dan! Danny! Muszáj énekelj!
Mare, Phillipe-pel beszélek éppen!
Énekelj, Dan!
Ne kéresd magad!
Colleen imádná!
- Nem akarok énekelni! - Na!
- Sean, segíts! - Na jó!
Sean, ne! Ne!
Sean, gyere ide!
Na!
- Fogjuk meg! - Jaj, ne, gyerekek!
Phillipe-pel szeretnék beszélgetni!
- Nem akar énekelni! - Nem vagyok cirkuszi mutatvány!
- Mi a baj, Dan? - Nem akarok énekelni!
Jaj, csak egy kicsit!
Nem akarok énekelni!
Hagyjátok abba!
- Danny! Danny! - Kurvára nem akarok énekelni!
Kussoljatok már!
- Halló? - Atyaég!
- Nekem mondod? - Mi folyik odaát?
Ne szívd mellre, Dan!
Nem vagyok cirkuszi kabarészám!
Nem tudom felszólításra csinálni!
Annyira...! Jaj, srácok...!
Istenem!
Jól van!
Tudom, megértem!
Tudom!
Csak sírd ki magad!
Sírd ki magad, megértelek!
Jól van, jól van!
Tudom, milyen.
Sírj csak!
Értelek.
Megértelek.
Phillipe!
Jól van?
Semmi baj.
Kemény napunk volt.
Kicsit később... Nemsokára visszahív, jó?
Persze, itt leszek.
- Jól van. - Köszi.
Colleen elmesélte, Dan hogy kínozta kiskorukban.
- Ez most nagyon hiányzott. - Emlékszem.
Befeküdt a kiságya alá,
és lehúzta róla a takarót, apránként, hogy megríkassa.
Aztán a szobájába szaladt,
anya meg bejött, és megkérdezte:
"Mi a baj, Colleen?"
Ez mikor volt?
Fogalmad sincs semmiről.
Akkor már ne is mondjatok róla semmit.
Jól van.
Igazad van.
Fura belegondolni,
mikor elkerültem a fősuliba, még kicsi volt, alig ismertem.
- Ő volt a legkisebb. - Dehogynem ismerted.
Úgy értem, kimaradt számomra a gyerekkora.
Mire beszélgetni lehetett vele, addigra ő már...
Totál gyogyós volt?
- Allie! - Ez az igazság!
Ez a színtiszta igazság!
Totál készen volt!
Egyedi volt.
Egyszeri.
És...
...nagyon vicces és kezelhetetlen,
és nagyon-nagyon okos.
És erős.
És szeretetteljes.
És mennyi minden más.
Próbálom összeszedni,
mennyi időt tölthettem együtt vele, összesen.
Mindegy, mennyit, Sean.
Amíg vele voltál, megállni tetszett az idő.
Igen!
Igen.
Hát, igen.
Apa elaludt.
Hosszú napja volt.
Abszolút.
Felsőbbrendű lény voltál a szememben...
De most felnyílt a szemem!
Mindent látok!
Francba! Hogy van tovább?
"A művészetről írsz, pedig nem is konyítasz hozzá!
A munkáid, amiket annyira szerettem..."
Elég! Túl sok! Az első félmondat elég!
De nem tudtad!
Csak az első szót súgd!
Bocsánat, nem olvastam a leírást, hogy kell a bátyámnak állást szerezni.
Idézem: "Légy kedves, ne színészkedj, és keveset súgj!"
Jó, de már értem, Phillipe miért nem hajlandó erre.
Kezdjük elölről!
- Súgsz, vagy nem? - Azt mondtad, keveset súgjak!
- De legalább egy szót! - Jól van, jól!
"Felsőbbrendű lény voltál a szememben...
De most felnyílt a szemem!"
Ez rettenetes!
Ez Csehov! Anyánál is rosszabb vagy!
Jesszus, el is játssza?
Gesztikulál, fel-alá sétál, beleéli magát.
Minden karaktert más hangon olvas fel.
Jaj, istenkém! Ja, bocs, vágjuk el?
- Nem kell. - Jó, megy.
- Ugorjunk, jó? - Oké, ugorjunk!
- A következő oldalra! - Ja, igen!
- Jól van. - Mehet.
Na.
De nem hallgatok!
Még nem fejeztem be!
Tönkretetted az életemet. Én nem is éltem! Nem is éltem!
- Colleen! Te jössz! - Nem megy!
Nem tudom egyszerre venni meg olvasni meg ellenőrizni!
Holnap el kell küldenem, ne hülyülj már!
Beszorultam ide Virginia aranyeres ánuszába,
csupa republikánus meg golfpálya közé!
Ha felébreszted apát, lejön.
És akkor jön a: "Miért nem alszotok még, hé?"
Krisztus a kereszten!
- Nem fog menni. - Miért nem?
- Lefekszem. Jó éjszakát! - Ne! Nem! Ne!
- Anya csinált diákcsemegét! - Nehogy elővedd!
Mind befalom, ha előveszed!
Nem, kész, jó éjt!
Ünneprontó!
Jaj, Dan!
Vesztes!
Idenézz, Dan!
Mind megeszem a diákcsemegét!
Felsőbbrendű lény voltál a szememben.
De most felnyílt a szemem!
Viszlát holnap!
KATHLEEN O'HARE DOSTER EMLÉKÉRE
ISTEN HOZOTT COLUMBIÁBAN!
Feliratok magyar szövege: Bujna Balázs