NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
LUKU 8: TAIKAHIIRI
No niin, Taavi. Mene vain.
Niin minulle kävi viime vuonna Kerttusten koelaulussa.
En päässyt lavalle asti.
Siksi soitan lyömäsoittimia.
Mutta te osaatte laulaa.
-Avatkaa äänenne. -Hyvä idea.
Mitä?
Olet loistava laulaja.
Kiitos. Toivottavasti pääsen mukaan tänä vuonna.
Varmasti. Suuntasi voi olla vain ylöspäin.
Mistä tiedät?
Taavi, sinun vuorosi.
Ei kiirettä.
Hän ohitti kasvin.
Nyt pitää enää laulaa.
Se on suussani!
Voi, Taavi.
Tämä oli paras koelaulusi.
Pääsit lavalle asti.
Onnistuin silti nolaamaan itseni.
Koelauluja on vielä kolmena päivänä. Yritä uudelleen.
Totta.
Muista vanha sanonta: harjoitus tekee...
...tunarin.
Lupaa yrittää uudelleen.
Lupaan ajatella asiaa.
Hei, poju!
Minunkin oli ikävä sinua.
Onko yksinäistä, kun äiti ei ole kotona?
Käydään katsomassa äitiä uudessa työssä.
Ole hyvä. Kerro, jos tarvitset vielä jotain.
-Äiti! -Hilda.
Miten koelaulu sujui?
Ihan hyvin.
Mutta Taavi...
Mistä löydän peikonkarkotinta?
Retkeilyvarusteet, käytävä kaksi.
-Miten Taaville kävi? -Oletteko töissä täällä?
Kyllä. Voinko auttaa?
Jättimäinen olio vaanii Hiisivaaraa pimeän tullen.
Taskulamput, käytävä 13.
Käytävälle on kaatunut jotain tahmeaa, ja se leviää.
Selvä. Haen mopin.
Anteeksi tämä kiire. Enää tunti sulkemiseen.
Mene kirjastoon siksi aikaa.
-Selvä. -Työskenteleekö täällä joku?
Tulen pian.
KIRJASTO
"Edmund Peikonsurmaaja Ahlberg: epävirallinen elämänkerta."
Etsitään kiva lukupaikka.
Mitä nyt?
Täällä ovat kaikki hyvät kirjat.
"Kuinka pidät ystäväsi ikuisesti."
Tätä ei ole avattu hetkeen.
"Nämä loitsut ja konstit auttavat ystävien vaivoihin."
Hyödyllistä.
Katsotaan. "Paiseen poisto."
"Syylän selätys." Ei kiitos.
"Miten taata ystävän menestys pyrkimyksessä."
Ehkä tätä pitäisi kokeilla Taaviin -
koelaulun ajaksi.
Se on uhkapeliä. Kaikkeen lukemaansa ei voi uskoa.
Paljon ohjeita.
-Miten löysit tänne? -Katselin vain. Eikö tänne saa tulla?
Ei se haittaa. Näitä kirjoja ei saa lainata.
Tämä on käsikirjasto.
Ja minä laitan kirjat takaisin hyllyyn. Onko selvä?
On.
Tämä sivu riittää.
Mitä?
Katsotaan, mitä siinä sanotaan.
"Tämä loitsu onnistuu aloittelijoiltakin."
Eli minulta.
"Siihen tarvitaan vain vuoksihiiri."
Mikä se sitten onkin. "Ensimmäinen vaihe:
kerää pieni tukko ystäväsi hiuksia.
Toinen vaihe:
Hanki ystävältä esine, joka edustaa kyseistä pyrkimystä."
Haen välipalaa.
"Varmista, että se mahtuu hiustukkoon."
-Pilli. Hienoa. -Löysin keksejä.
"Kolmas vaihe: Mene vuorovesialtaalle.
Laita hiukset ja esine altaan reunalle.
Lausu nämä sanat ponnekkaasti."
Huksaar vii kamankaa. Huksaar handlaa haagot vuoksluotaa.
Teimme kaiken, mitä piti.
Esine on jätettävä tänne aamunkoitteeseen asti.
Mennään katsomaan, saimmeko vuoksihiiren.
Se oli hauska kokeilu, mutta ei ihme, ettei se toiminut.
Mennään.
Odota, Nuppi.
Hei.
Sinun täytyy olla lumottu vuoksihiiri.
Viimeisen vaiheen vuoro.
"Vie vuoksihiiri ystävälle.
Lumouksen voimasta johtuen vain lumoaja voi nähdä hiiren."
Aika uskomatonta.
Olet aikaisin liikkeellä.
Mitä? Joko päälläni on ötökkä?
Ei ole. Kaikki on hyvin.
Haluatko aamiaista?
Ajattelin yrittää Kerttusiin vielä kerran.
Kaksi koelaulua meni pieleen, mutta kolmas kerta toden sanoo, vai mitä?
Niin.
Sä luota nyt vain Peukaloiseen
Niin tuttuun kuin vieraaseen toiseen
No, Taavi. Sehän oli yllättävän hienoa.
Tervetuloa Kerttusiin. Nähdään huomenna harjoituksissa.
Niinkö? Nähdään sitten.
-Hei, poju. -Hilda, pääsin aikaisin töistä.
Voisimme juoda teetä ja pelata Lohikäärmepakoa, jos sopii.
Sopii. Emme ole pelanneet sitä muuton jälkeen.
On ollut aika kiireistä. Tein uuden pistetaulukon.
-Piirroksesi ovat huippuja. -Kiitos. Niitä vain syntyy.
Ikävää, ettet ole piirustuspöytäsi ääressä.
En ole saanut tilauksia Hiisivaarassa.
Siksi olen nyt rautakaupassa.
Onni kääntyy pian.
Toivottavasti.
Varmasti.
Olet kotona!
Hilda!
Et usko tätä.
Hiisivaaran Kellonvalajien kilta palkkasi minut -
graafiseksi suunnittelijaksi mainoskampanjaan.
Eli ei enää rautakauppaa.
Ei. Tämä on iso työ.
Teemme erilaisia tilaustyökelloja.
Kulkusia, pyöränkelloja, lehmänkelloja ja muita.
Tämä on unelmatyö, ja se ilmestyi kuin tyhjästä.
KELLOJA
Meidän pitää jutella.
Tunnet kaikki oudot asiat.
Osaatko sanoa, mikä Taavia vaivaa?
Minusta hän voi hyvin. Oikein hyvin.
Hän ei ole oma itsensä.
Välillä hänellä on kammosilmät.
Outoja ääniä.
Ja olen varma, että hänen päästään nousi höyryä.
Mistä voisi olla kyse?
En tiedä.
Nuo ovat loitsun tyypillisiä oireita.
Kuka hänet loitsisi?
No, saatoin tehdä hänelle pienen loitsun.
Mitä?
Se ei ole vaarallinen. Se oli kirjaston kirjassa.
Mainittiinko kirjassa loitsun varjopuolista?
Minä vain kopioin tarvitsemani sivun. En lukenut sitä niin tarkkaan.
Katsoitko viitteen numero 35?
En. Minulla oli kiire.
Älä ikinä jätä viitteitä lukematta.
Se pitää tarkastaa heti.
En edes tiennyt tästä huoneesta.
Kirjastot ovat yllätysten temppeleitä.
Tässä. "Kuinka pidät ystäväsi ikuisesti."
Selvä. Katsotaan viitettä.
Tässä.
Koko sivu täynnä tietoa.
Varmaan pelkkää jaarittelua.
Kuka laittaisi tärkeitä tietoja viitteeseen?
Tämän kirjan kirjoittaja.
"Sivuvaikutukset: tyhjä katse, satunnainen örinä -
ja päänahasta kohoava höyry.
Nämä ovat merkkejä siitä, että sielu luovutetaan lumoajalle iäksi."
Viet heidän sielunsa!
Voi ei. Kamalaa!
Voi ystävänä pitää niinkin.
Se ei ollut tarkoitukseni. Voiko sen pysäyttää?
Siihen liittyy 30 päivän koeaika.
"Jos lumottu vuoksihiiri palautetaan 30 päivän aikana, loitsu raukeaa.
Huomioikaa, että raukeaminen vaatii toimia asianosaisilta."
Kuten mitä?
-Tässä ei sanota. -Onko siinä toista viitettä?
Ei, mutta...
-Tässä on asteriski! -Kyllä!
"Katso ohjeet liitteestä yksi."
Tämä on pienintä näkemääni tekstiä.
Tämä on sekavien lausekkeiden mestariteos.
Mitä pitää tehdä?
"Yksi: noidan täytyy lausua..."
Tarvitaanko tähän noita?
Emme tunne noitia.
Hilda, langetit loitsun, eli sinä olet noita.
Mitä? Ei.
Se pitää paikkansa.
"Noidan on lausuttava loitsu ponnekkaasti,
mutta se toimii vain kuun noustessa.
Kun loitsun purku on alkanut, se on vietävä loppuun tunnin kuluessa."
Viitteen asteriskin alla on viite.
"Muistakaa ruokkia lumottu vuoksihiiri -
leivänmuruilla. Muuten se ei jätä teitä rauhaan."
-Hyvä tietää. -Aika käy vähiin.
Kuu on jo noussut tänään.
Huomenna on viimeinen mahdollisuus.
-Kerttusten konsertin aikanako? -Tarkkailen kelloa.
Kun kuu nousee, soitan triangelia kolme kertaa.
Sitten voit purkaa loitsun.
Mutta olen lavalla yleisön edessä ensimmäistä kertaa elämässäni.
-Minua pidetään hieman hulluna. -Todella hulluna.
Tervetuloa takaisin!
Tämä on ollut hieno varainkeräys- ja virkistäytymisilta.
Ja illan päätöksenä "Peukaloisia aina".
Oon ylpeä Peukaloinen
Siis ystävä näin kaikkien
Myös eläimet ja hengetkin
Saa meiltä avun suopeimmin
Me tehdään päivän kunnon työ
Niin saapuu rehdin levon yö
Sä luota nyt vain Peukaloiseen
Niin tuttuun kuin vieraaseen toiseen
Parvessa alati valmiina
Ollaan Peukaloisia aina
Peukaloisia aina
Peukaloisia
Peukaloisia aina
Raattekavoi niinä vitsoo tee.
Ponnekkaasti!
Peukaloisia aina
Raattekavoi niinä vitsoo tee!
Se on hiiri! Pakoon!
Auttakaa minua.
Kiinni jäi!
-Mistä on kyse? -Selitän matkalla.
Vauhtia!
Loitsit meidät, ja nyt sielumme ovat hengenvaarassa.
Eivät, jos loitsu puretaan tunnin sisällä.
Voin huonosti.
Alat ottaa sieluja valtaasi.
Voi ei. Äiti?
Mitä tapahtui?
Sanokaa tämä kahdesti.
Louvvessijäyrri. Onko selvä?
Valmiina.
-Louvvessijäyrri. -Louvvessijäyrri.
Tiedän, että tarkoitit hyvää, muta mitä oikein ajattelit?
Luulin, että saisin onnenne kääntymään.
No, se on -
hyvin suloista.
Mutta myös tosi pelottavaa.
Anteeksi.
Ensi kerralla luen kaikki viitteet.
Unohdin viimeisen vaiheen.
Olkaa hyvä.
Nyt olette vapaita!
Minulle maistuisi tee ja kurkkuleipä. Entä muille?
-Minulle. -Samoin.
Mennään kotiin.
Tekstitys: Sami Marjamäki