NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Katso, Nuppi. Peikkokivi.
Peikot eivät yleensä tule näin alas vuorelta.
Tämä pitää piirtää.
Tuo on kai nenä, ja nuo ovat kädet.
Älä huoli. Peikko ei voisi kuvitellakaan syövänsä meitä.
Päivänvalossa se on pelkkä kivi.
Mutta kun aurinko laskee, olemme mennyttä.
Ripusta tämä sen nenään. Jos se liikkuu, kello kilisee.
Siten tiedämme, milloin pakenemme.
Valmis. Tämä on ihan hyvä.
Yksi vielä.
Noin. Paljon parempi.
KÄSI? MURKKU SELVÄ NENÄ
Pitää mennä.
Pääsimme pakoon kellon ansiosta.
Mitä nyt?
Iso jalanjälki, jopa metsäjätille.
Pakoon!
Kadotimme sen.
Tai sitten ei.
Rauhoitu, poika.
Nuppi, sillä taitaa olla jokin hätänä.
Kello ärsyttää ressukkaa, eikä se yllä siihen.
Odota, herra Peikko. Ei hätää.
Voin auttaa.
Luonnoskirjani!
Kiitos.
No, se oli aika traumaattista. Sellaista seikkailijan elämä on.
LUKU 1: NÄKYMÄTÖN VÄKI
Hilda, keitin teetä.
Arvostan kodin lämpöä juuri nyt.
Metsäläinen.
Hän tulee aina sisään koputtamatta. Töykeää.
Se haluaa vain lämmitellä.
ENTISAJAN JÄTIT
Ja se tuo meille puita.
Täällä vetää. Sulkekaa ovi.
Mitä nyt?
Taas yksi pieni kirje.
Tämä on jo kuudes tällä viikolla.
-Onko se taas näkymättömältä väeltä? -On.
Käskevätkö he yhä meitä muuttamaan?
-Suunnilleen. -Keitä he ovat?
He ovat pieniä, eivätkä he pidä meistä.
Enkä minä heistä.
"Vastaanottajille, jättäkää meidät rauhaan!
Olemme mukavia, joten älkää ilkeilkö. Terveisin, Hilda."
Kuulkaa, pikkuiset! Tämä on teille!
-Ei tässä hälyssä voi lukea. -Öitä sinullekin.
Ehkä viestisi auttaa.
Jatketaan Lohikäärmepakoa.
-Kumman vuoro se on? -Minun.
Huomio, asukkaat! Koska ette huomioineet varoituksiamme,
häädämme teidät talosta voimakeinoin.
Häädetään heidät! Ajetaan isokengät pois!
Mitä?
-Hilda. -Äiti!
Heivataan jättiläiset!
Hei, hoi, lähtekää pois!
No niin.
Riittää.
-Ulos! -Hetkinen!
He lähtivät.
Äiti...
Voi pojat.
Emme voi jäädä tänne, jos tämä jatkuu.
-Mitä? -Kimppuumme hyökättiin.
Pitää muuttaa Hiisivaaraan.
Olen asunut täällä koko ikäni.
Muutto voisi olla hyvästä.
Eikö olisi kivaa saada oikeita ystäviä?
Ei! Viihdyn metsässä. Tämä on paras paikka koskaan!
En halua törkyiseen kaupunkiin.
Anteeksi, mutta jos näin käy vielä kerran, me lähdemme.
"Hyvä kotimme sotkenut pikkuväki, miksi vihoittelette meille?
Kertokaa, niin korjaan asian, ja voimme elää rauhassa.
Terveisin, Hilda."
Toivottavasti he lukevat viestin.
Mennään nukkumaan. Voimme siivota aamulla.
Tyttönen!
Kuka siellä?
-Olen kotinne sotkenutta pikkuväkeä. -Häivy!
En osallistunut sotkemiseen. Olen taiteilija enkä taistelija.
-Luitko viestini? -Joo.
Näenkö unta? Kuulostat ääneltä pääni sisällä.
Et näe.
Mikset näyttäydy?
Väkeni on tarkka siitä, kuka saa nähdä meidät.
Siihen liittyy paljon paperitöitä.
-Millaisia? -Menisitkö pöytäsi luo?
Täytin tärkeimmät lomakkeet puolestasi.
-Väärennökseni varmasti vakuuttaa sinut. -Kyllä.
Vielä viimeinen sivu, niin asia on kunnossa.
Kunhan tämä ei ole mikään temppu. Missä olet?
Katso peiliin.
-En... -Korvasi.
Täällä!
Olet tosi pieni.
Itse asiassa olen aika pitkä keijuksi. Nimeni on Alvar.
-Hauska nähdä viimeinkin. -Hauska näkyä.
Tule ulos kanssani. Haluan näyttää sinulle jotain.
Ihmeellinen näky!
Varo, Nuppi!
-Ovatko nämä olleet täällä koko ajan? -Kyllä.
Varo! Se on jonkun koti.
-Hupsista. -Todellakin.
-Tuo käytös ei ole keijujen mieleen. -Anteeksi.
Kuinka kauas taloja jatkuu?
Niin kauas kuin silmä kantaa.
Tässä laaksossa on 15 keijukuntaa. Ja talonne on keskellä omaani.
Miksi suutuitte nyt? Isovaarini rakensi talomme.
-Olen asunut täällä koko ikäni. -Meillä on uusi pääministeri.
Hän lupasi häätää teidät.
Nyt hänen on pidettävä lupauksensa.
Se ei ole reilua. Meilläkin on oikeus asua täällä.
Älä huuda! Olen samaa mieltä.
Jos ette olisi niin nuukia siitä, kuka teidät saa nähdä,
ehkä isovaarini olisi valinnut harvempaan asutun paikan.
-Perinteisiimme kuuluu olla nuuka siitä. -Vie minut pääministerin luo.
Ehkä voin korjata asian, ennen kuin muutamme Hiisivaaraan.
Ensinnäkin nyt on yö.
Ja toisekseen tapaamista ei voi vaatia tuosta vain.
-Mutta olen jättityttö. -Pormestari.
Saat tavata sen kylän pormestarin, jossa kotinne sijaitsee.
Ehkä hän voi auttaa.
-Hyvä on... -Pitää mennä.
Haen sinut huomenna. Hyvää yötä.
Mitä?
Äiti ei tykkää tästä.
Muista, että minä hoidan esittelyn. Tunnen protokollan.
Arvoisa pormestari, saanko...
Tunnen sinut! Jättiläinen, maanvaiva.
Voi ei.
Näetkö meidät? Huomasit meidät viimeinkin.
Miten voisin huomata teidät, jos en näe teitä?
Lomakkeet ovat hyvin selvät.
Ja mistä olisin saanut ne?
-Niitä on julkisesti saatavilla. -Tärkeintä on, että lomakkeet on jätetty.
Hän on miehittänyt historiallista kaupunkiamme -
häikäilemättömästi jo liian pitkään. Vai mitä, Annukka? Kyllä vain.
Siinä ei ole mitään häikäilemätöntä. Emme tienneet teistä aiemmin.
-Välinpitämätöntä. -Olette näkymättömiä!
Voisitko puhua hiljempaa? Säikytät kissani.
Anteeksi, mutta älkää häätäkö meitä.
Eletään sovussa.
Annukka poikii pian. Se ei kaipaa turhaa stressiä.
Se on puhdasrotuinen veluuriansilkkiturkki.
-Nouda Annukan kori. -Oikopäätä, pormestari.
Haluatko levätä? Näytät siltä, miltä minusta tuntuu.
-Et vastannut kysymykseeni. -Oletko yhä täällä? Pyörät pyörivät jo,
suunnitelmat on tehty, kirjeet lähetetty ja lomakkeet täytetty.
Voit estää sen. Olet pormestari.
Olen vain pormestari. Asia ei ole käsissäni.
Minulla ei edes ole käsiä.
Kenen käsissä se on?
Ainoa henkilö, joka voi auttaa, on uusi pääministeri.
Se oli hänen ideansa.
-Mistä löydän hänet? -En voi kertoa!
-Se on salaista tietoa. -Ole kiltti ja kerro.
Ei!
Voi, Annukka!
Senkin peto!
Vapauta kissani heti!
Kerro, missä hän on, tai kisu elää tukassani ikuisesti.
Senkin hirviö! Peto!
Vesiputouksen takana, sen vuonoon laskevan.
Tiedän paikan.
-Luojan kiitos. -Kori, sir.
Siinä, Annukka.
Menen suoraan pääministerin luo.
Odota, Hilda!
Jos ryntäät sinne, se voi olla vaarallista.
Selvitän asian heti. En kaipaa esittelyjä.
Tuolla! Mennään!
Kaniini.
Taisit kaatua, pupu parka.
-Se ei ole pelkkä kaniini! -Mitä?
-Se kuuluu pääministerin ratsuväkeen. -Aloittakaa jättitytön torjuntamanööverit!
Hyökkäykseen!
Eteenpäin!
Apua!
Aloittakaa hätäinen perääntymismanööveri!
Pakoon! Nopeammin! Hän saa meidät kiinni.
Kiitos avusta.
Miten mukavaa, että apuna on porokettu.
Perillä.
Harjoitukset päättyivät.
Voimme hyökätä jälleen illalla, sir!
Hetkinen!
Jättityttö!
En halua pahaa. Haluan vain selittää.
Siinä tapauksessa, istukaa alas.
Haluan, että voisimme elää sovussa.
Pidän kodistani enkä halua lähteä.
Mielenkiintoista. Totta puhuen -
sanoin häätäväni sinut, koska tiesin tulevani valituksi.
Älä ota itseesi.
Vihaatteko meitä niin paljon?
Kyllä!
Talonne valot ovat yöaikaan aivan liian kirkkaat.
En vihaa sinua ollenkaan.
Joskus harmittaa, mutta en vihaa.
Olette kovaäänisiä, valvotatte vauvoja ja tallotte meitä aina.
Se ei satu, jos ei ole täyttänyt lomakkeita.
Nupin koipi meni talon läpi.
Se on traumaattinen kokemus, kun jalka tulee katon läpi.
Ymmärrän kyllä.
Voimme sammuttaa valot aiemmin ja puhua hiljaa.
Jos äitini täyttää lomakkeet, kaikki on hyvin.
-Se ei ole niin yksinkertaista. -Eikö?
Taloanne, sinua ja perhettäsi -
on aina pidetty kuninkaan perivihollisina.
Kyllä! Kuninkaan perivihollisina!
Kukaan ei ole puuttunut asiaan ennen minua.
Valitettavasti tilanteen korjaaminen...
-Ei ole sinun käsissäsi. -Niin! Eikä minulla edes ole käsiä.
Odota, Hilda!
Alvar, jos kysyn, missä kuningas asuu, kertoisitko minulle?
Vai onko se sopimatonta?
Se rikkoisi jokaista protokollaa.
Ymmärrän.
Kyllä. Vien sinut.
Vietkö?
Kyllä, mutta rankkaan matkaan pitää valmistautua.
Lähdetään ylihuomenna aamunkoitteessa.
-Kiitos, Alvar. -Ei kestä.
Se on lähempänä kotia kuin arvaatkaan.
Tekstitys: Sami Marjamäki