‫- הילדה -‬
‫- פרק 7: תדרים משונים -‬
‫היי!‬
‫תתעוררי!‬
‫שלום. נדמה לי שלא הכרנו רשמית.‬
‫אין זמן להיכרות!‬
‫אהבתי איך שבחרת לעצב כאן.‬
‫עם החפצים שלי.‬
‫את לא מבינה? שדדו אותי.‬
‫באמת?‬
‫זה לא נראה ככה.‬
‫קוצב הזמן שלי.‬ ‫הקצבתי זמן לשינה שלי, כמו תמיד.‬
‫כשהתעוררתי הבוקר, הוא נעלם.‬
‫מאז לא הצלחתי לתזמן כלום.‬
‫ארוחת בוקר, תשבצים,‬ ‫הליכות לשירותים, השיחה הזאת.‬
‫אני מניחה שעכשיו הבנת‬ ‫איך מרגישים כשגונבים ממך משהו.‬
‫כן, כי מישהו גנב ממני משהו.‬
‫לא! כי אתה תמיד גונב ממני.‬
‫אני לא גונב את הדברים שלך, פרידה.‬ ‫אני שואל אותם. זה שונה.‬
‫אתה בטוח שלא איבדת אותו?‬
‫אני בטוח. האמת שזה לא מפתיע אותי.‬
‫התופעה של בני ניסה‬ ‫ששודדים בני ניסה אחרים נעשתה נפוצה.‬
‫מעולם לא חיבבנו זה את זה,‬ ‫אבל לפחות לא גנבנו זה מזה.‬
‫אני מצטערת. זה נורא.‬
‫מי לדעתך לקח את קוצב הזמן שלך?‬
‫קוצב הזמן שלי! עצור, גנב!‬
‫מילא שבני הניסה לוקחים דברים מאיתנו,‬
‫אבל שמעת פעם על ניסה שגונב מניסה אחר?‬
‫לא.‬
‫הם עקשנים כל כך‬ ‫ולא יודעים לתקשר כמו שצריך.‬
‫הלוואי שיכולנו לרכז אותם במקום אחד‬ ‫כדי שיקשיבו זה לזה.‬
‫אני מניח שנוכל‬ ‫ללכוד אותם ברשת גדולה או בכלוב.‬
‫נערוך מפגש תושבים.‬
‫או זה.‬
‫אני אוכל להיות המתווכת.‬
‫תמיד רציתי להיות מתווכת במפגש תושבים.‬ ‫-באמת?‬
‫כן. הכי קרוב שהגעתי לזה‬ ‫היה כשתיווכתי במפגש‬
‫בינך לבין בובות הפרווה שלך.‬
‫עד היום אני לא מאמין‬ ‫כמה ויתורים נאלצתי לעשות.‬
‫תיכנסו. אני שמחה כל כך לראות את שניכם.‬
‫הילדה לא יצאה כבר כמה ימים.‬
‫בבקשה תיקחו אותה איתכם, לא משנה לאן.‬
‫משהו לא בסדר?‬
‫תראו בעצמכם.‬
‫- אלה חייו של הרפתק… -‬
‫כן.‬
‫הילדה?‬
‫הכול בסדר?‬
‫הילדה?‬
‫היי, חבר'ה.‬
‫שמעת? בני הניסה גונבים זה מזה.‬
‫הם לא גונבים. הם לוקחים בהשאלה.‬
‫תסמכי עליי. זה שונה.‬
‫פרידה חשבה על רעיון גאוני וקצת שאפתני מדי‬
‫לערוך להם מפגש תושבים.‬
‫קיווינו שתצטרפי.‬
‫הילדה?‬
‫מצטערת, חבר'ה, אני קצת עסוקה בעניין שלי.‬
‫איזה עניין?‬
‫תראו. ברור לי איך זה נראה, אבל לא השתגעתי.‬
‫זו הקלה, כי את נראית כאילו השתגעת.‬
‫בימים האחרונים הופיעו תדרים מוזרים‬ ‫ברדיו שלי.‬
‫אלפור ואני מתאמצים לפענח אותם.‬
‫בהתחלה גם לי היה ספק,‬ ‫עד שהתחלתי להתעמק בהם.‬
‫- אלה חייו של הרפתקן -‬
‫חשבתי שזו גרסה של צופן נודסון לגרקוויסט,‬
‫אבל כשהתחלתי לנסות לפענח אותו,‬ ‫זה התברר כמשהו הרבה יותר מורכב.‬
‫"אלה חייו של הרפתקן."‬
‫מה זה אומר?‬
‫זה משהו שאני נוהגת לומר.‬ ‫אמרתי את זה לאבא שלי לפני שהוא…‬
‫חשבתי שקרה לו משהו מוזר. זה מאשר את זה.‬
‫הוא בטח מנסה להשיג אותי כי הוא בצרה.‬
‫איך את יודעת שהוא בצרה?‬
‫למה שהוא יתקשר איתי בצופן?‬
‫הרדיו שלי! הנה אתה.‬
‫טונטו, זה הרדיו שלי.‬
‫מצטער, לא ידעתי. ואו, תראי, ווף לבן!‬
‫היי!‬
‫הוא שלי!‬
‫תקשיבו.‬
‫זה הרבה יותר טוב.‬
‫את יודעת, זה דווקא די יפה.‬
‫ייתכן שזה אומר…‬
‫שכולכם תעזבו מייד‬ ‫כדי שאוכל להאזין בשקט לרדיו שלי?‬
‫לא. ייתכן שזה אומר שאם האות חזק כאן,‬
‫אבא שלי נמצא איפשהו בחלל שומקום.‬
‫היי!‬
‫הרדיו שלי!‬ ‫-הרדיו שלי!‬
‫אולי באמת אשתתף במפגש התושבים.‬
‫זו הגישה הנכונה.‬
‫ואיך, אם אוכל לשאול,‬
‫את מתכננת להביא‬ ‫את בני הניסה למפגש הקטן שלך?‬
‫יש דבר אחד‬ ‫שתמיד משכנע אותי לבוא למסיבות של פרידה.‬
‫אוכל בחינם!‬
‫נכון!‬
‫רגע. כתוב גם משהו על מפגש תושבים.‬
‫"הזדמנות לדון בבעיות שלכם, ו…"‬
‫אני לא יכול לקרוא את השאר.‬
‫כל מה שחשוב הוא שתבוא.‬
‫זה תלוי. יהיה בלופס במפגש הזה?‬
‫כן. בטח שיהיה בלופס.‬
‫אז אני אגיע.‬
‫ראית במקרה את האיש הזה?‬
‫לא. אבל ראיתי את החתול הזה.‬
‫הוא חייב לי כסף.‬
‫יהיה אוכל רכבות?‬
‫מה זה אוכל רכבות?‬
‫כן. המון אוכל רכבות.‬
‫יופי. אני אוהב רכבות.‬
‫סליחה. ראית את האיש הזה?‬
‫הוא חובב רכבות?‬
‫לא ממש.‬
‫אז אני לא מכיר אותו ולא רוצה להכיר.‬
‫- אוכל בחינם -‬
‫- נעדר -‬
‫- מפגש התושבים של פרידה -‬
‫נראה שהכול מוכן.‬
‫אל תדאגי. הם יבואו.‬
‫בטוחה?‬
‫מה חשבתי לעצמי?‬
‫אי אפשר לגרום לבני ניסה לעשות שום דבר.‬ ‫סליחה, טונטו.‬
‫זה בסדר.‬
‫סליחה.‬
‫תודה.‬
‫תזוז קצת למטה.‬
‫אני אשב פה.‬
‫אתה מוכן לזוז?‬
‫אתה בכיסא שלי.‬
‫סליחה.‬
‫כולם בבקשה לשבת.‬
‫קום מהכיסא שלי.‬ ‫-הייתי פה קודם.‬
‫אני מבקשת מכולם להירגע.‬
‫תוכלו להקשיב לי, בבקשה?‬
‫תודה לכולכם שבאתם.‬
‫לאחרונה נודע לי‬
‫שבני ניסה גונבים מבני ניסה אחרים.‬
‫אני יודעת שאתם לא נהנים זה מחברתו של זה.‬
‫בלשון המעטה!‬ ‫-נכון.‬
‫בהחלט.‬
‫אבל זה לא אומר‬ ‫שלא תוכלו להיות מנומסים זה לזה.‬
‫תקשורת היא המפתח.‬
‫כמה מכם, למשל,‬
‫ניהלו שיחה פשוטה עם ניסה אחר?‬
‫על מה היא מדברת?‬
‫זה מה שחשבתי.‬
‫עכשיו כולכם במקום אחד,‬ ‫אז מה דעתכם שנתחיל לשוחח?‬
‫מישהו גנב את מקצף הביצים שלי.‬
‫הבטיחו שיהיה אוכל רכבות.‬ ‫-הברווז הצהוב שלי נעדר כבר חודשים.‬
‫סליחה. לא כולם בבת אחת!‬
‫בבקשה, הרימו יד אם אתם רוצים לדבר.‬
‫כדור הגבינה שלי!‬ ‫-המקלות שלי!‬
‫קודם אתן את רשות הדיבור.‬
‫כן. אתה, בבקשה.‬
‫הניסה הזה גנב לי את קוצב הזמן!‬
‫יש משהו שתרצה לומר להגנתך?‬
‫כן, אני מוחה נמרצות על השמצת שמי הטוב.‬
‫לא גנבתי אותו. לקחתי אותו בהשאלה‬
‫מתוך כוונה להשאיר אותו איתי לנצח נצחים.‬
‫זה היה רעיון גרוע.‬
‫מה זאת אומרת? לדעתי זה הולך נהדר.‬
‫קוצב הזמן שלי!‬
‫לא! רד ממני!‬ ‫-היי!‬
‫תפסיקו!‬
‫ככה לא מיישבים בעיות.‬
‫אתם צריכים ללמוד להקשיב זה לזה.‬
‫אני טוב בזה.‬ ‫-להקשיב.‬
‫מה דעתכם שננסה משחק תפקידים?‬
‫טונטו, אני רוצה שתדמיין‬ ‫שאתה לא עצמך, אלא טונטו.‬
‫אני?‬
‫לא, לא אתה. טונטו.‬
‫אני טונטו.‬
‫כן, אני יודעת, אבל התכוונתי…‬
‫לא משנה. ננסה גישה אחרת.‬
‫היי!‬
‫זה מקל הדיבור.‬
‫המקל הזה מדבר?‬
‫המקל שלי מדבר?‬
‫לא. רק מי שמחזיק את המקל יכול לדבר.‬
‫בסדר.‬
‫היי, הרדיו שלי!‬
‫היא דיברה בלי להחזיק את המקל!‬
‫אני דיברתי בלי להחזיק את המקל.‬
‫זה שלי!‬
‫הילדה, לא!‬
‫זה שלי!‬
‫ושלי!‬
‫תן לי את זה!‬
‫אין לי זמן לזה.‬
‫עזוב את מחבט הטניס שלי!‬
‫מספיק!‬ ‫-שלי!‬
‫תחזיר לי אותו.‬ ‫-המפגש שלי!‬
‫זה שלי!‬
‫החטיפים שלי!‬
‫המקל שלי!‬
‫הברווז הצהוב שלי!‬
‫תחזיר לי אותו.‬
‫שלי!‬
‫כן, טוויג!‬
‫היי, זה שלי.‬
‫מה נעשה?‬
‫נלך מכאן. קחי את היד שלי.‬
‫חכו לי!‬
‫תצטרך להרוג אותי קודם!‬
‫רגע אחד!‬
‫מה כל זה?‬
‫האבנט שלי!‬
‫כן.‬
‫אוי ואבוי.‬
‫זה היה אסון מוחלט.‬
‫לא הודות לך.‬
‫לפחות קיבלתי את הרדיו שלי בחזרה.‬
‫הרדיו שלי!‬
‫…ואני, ויקטוריה ואן גייל, חזרתי.‬
‫ואן גייל?‬
‫מצטערת שוב על הימים המסתוריים האחרונים,‬
‫אבל נראה שסוף סוף‬ ‫סידרתי את בעיית המיקרופון.‬
‫טוב. כמו שאחד מחבריי נוהג לומר,‬
‫אלה חייה של הרפתקנית.‬
‫חשבתי שהיא נפלה לריק אינסופי‬ ‫ולא תחזור לעולם.‬
‫לפחות קיוויתי כך.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫כבר מאוחר.‬
‫כדאי שאלך או שאאחר לארוחת הערב.‬ ‫-גם אני.‬
‫בטוחים שלא תרצו להישאר לאכול כאן?‬
‫דייוויד?‬
‫יש פיצה הערב.‬
‫ובכן, זה מבהיר במי מדובר.‬
‫עדיין לא ברור איפה זה.‬
‫כבר לא אכפת לי.‬
‫לא אכפת לך?‬
‫כל הזמן הזה חשבתי שאבא באמת בצרה,‬ ‫אבל הוא פשוט…‬
‫אימא צדקה.‬
‫תעצרי! אני רוצה לשמור את זה,‬ ‫אם לא אכפת לך.‬
‫מכאן, במגדל שלי,‬
‫הנה שיר מיוחד לכל המרדנים שבכם.‬
‫"הניחו את הראש‬
‫"הקשיבו לאזהרתי‬
‫"תנו לגלי השידור לספר את סיפורי‬
‫"נותרתי עם חרטות‬
‫"וחששות‬
‫בלי רוח במפרשים‬
‫"מקווה לחזור‬
‫"אך אינני בטוחה‬
‫"מה העתיד עשוי לחשוף"‬
‫טונטו, ראית את אלפור?‬
‫לא.‬
‫מצד שני, לא חתמתי על המסמך.‬
‫בוקר טוב.‬
‫הנה. אתה יכול לקבל את הרדיו שלנו בחזרה.‬
‫אני לא מבין. משהו מקולקל בו?‬
‫לא.‬ ‫-אז מה אני מפספס?‬
‫כלום. חשבתי שתרצה לשאול אותו לזמן מה.‬
‫זה נקרא לחלוק, טונטו.‬
‫אני יודע, אבל אף פעם לא ראיתי את זה קורה.‬
‫בני הניסה לא חולקים.‬
‫הם לא, נכון?‬
‫מה?‬
‫זה בגלל משהו שאמרתי?‬
‫היי.‬
‫טוב. בני הניסה לא חולקים.‬
‫באת הנה רק כדי לומר לי את זה?‬
‫הילדה, אני יודעת שהם לא חולקים.‬ ‫זה מה שסיבך אותי בצרה הזאת.‬
‫יש לי רעיון. את ודייוויד תעזרו לי.‬
‫סומכת עליי?‬
‫נכון שזה נראה נחמד?‬
‫"ספריית השאלות."‬
‫אז אני יכול לקחת כל דבר שארצה?‬
‫כן. אבל תצטרך להחזיר כשתסיים.‬
‫אתה יודע איפה אפשר למצוא חישוק רקמה?‬
‫אני…‬
‫זה אמור להיות תחת "תפירה".‬
‫אני לא מאמין‬ ‫שרעיון ספריית הניסה אכן הצליח.‬
‫זה באמת מדהים.‬
‫אף אחד לא נלחם. זה יכול לשנות את הכול!‬
‫ובנוסף, הכול היה הרעיון שלי.‬
‫באמת?‬
‫אבל חלקתי אותו איתך.‬
‫שנלך? נראה שבני הניסה שולטים בעניינים.‬
‫הנה. למה לא להירגע‬ ‫עם משחק "צי ספינות אוויר"?‬
‫היי, אני חושב שזה שלי.‬
‫תורך.‬
‫ניקבת את ספינת האוויר שלי.‬
‫יפה.‬
‫הילדה, אני מצטערת שלא מצאת את מה שחיפשת.‬
‫גם אני. הייתי שקועה בזה כל כך,‬
‫שכמעט הרסתי לכם את התוכנית.‬
‫חוץ מזה, עדיף לדעת את האמת,‬ ‫גם כשזה לא מה שרוצים לשמוע.‬
‫תוכלו להיות קצת בשקט?‬ ‫תוכנית הרדיו האהובה עליי תכף תתחיל.‬
‫איזו תוכנית?‬
‫היא עוסקת באבא שמחפש את הבת שלו,‬
‫אבל לא אגלה אם הוא מצא אותה‬ ‫אם תמשיכו לדבר בקול רם.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫מה? לא, זו לא את.‬ ‫לא, לבת הזאת קוראים הילדה.‬
‫רגע.‬
‫ויקטוריה ואן גייל‬ ‫מסיימת את השידור עד שניפגש שוב.‬
‫אבל זכרו, היזהרו מהדמויות חובשי הברדסים.‬
‫הן תמיד מסתכלות,‬ ‫תמיד קרובות יותר משנדמה לכם.‬
‫ועכשיו, מאחר שהבטחתי לחברי קטע קבוע‬
‫בתמורה לאגוזי קוקוס, הנה הוא.‬
‫הילדה, אם את שם בחוץ,‬
‫אם מישהו שם בחוץ, אני צריך… רגע, מה זה?‬
‫אוי לא. אחד מהם נכנס.‬
‫רגע…‬ ‫-הוא הבחין בנו. תתחבא!‬
‫זו לא הייתה הנחיתה הכי טובה שלנו, סדריק.‬
‫אלפור!‬
‫יש לי חדשות טובות.‬
‫הרגע חזרנו מבדיקת‬ ‫רשת נרחבת של מכשירי רדיו של גמדים.‬
‫הם היו קטנים להפליא?‬
‫אני מניח שבעיניך, כן.‬
‫עכשיו נוכל לצמצם את המיקום‬ ‫של ויקטוריה ואן גייל.‬
‫ושל אבא שלי.‬
‫שמענו אותו ברדיו.‬ ‫הוא עם ואן גייל. שניהם בסכנה גדולה.‬
‫אז זה לא סתם קוריוז.‬
‫זה מקרה חירום. אני צריך מפה.‬
‫חמש עשרה מעלות גמדים צפונה.‬
‫ארבעים ושלוש מעלות גמדים מערבה.‬
‫שם.‬
‫טופוטן.‬
‫ואן גייל הזכירה דמויות חובשי ברדסים.‬
‫הוא בתלולית הפיות.‬ ‫-מה?‬
‫את בטוחה? איך זה קרה?‬ ‫-אני לא יודעת, אבל הוא בצרה.‬
‫את לא מתכננת לחזור לתוך הדבר הזה, נכון?‬
‫נראה שאין לי ברירה.‬
‫חששתי שתגידי את זה.‬
‫אם תיכנסי לתוך זה,‬ ‫מישהו יצטרך להוציא אותך.‬
‫אני מצטרף.‬ ‫-גם אני.‬
‫טונטו?‬
‫כמה מהר תוכל להביא אותנו לתחנה?‬
‫רגע. לא התכוונתי…‬ ‫-כשאימך תגלה על זה…‬
‫לא תספר לה, נכון?‬
‫הייתי מרגיש טוב יותר‬ ‫אילו אימך הייתה מאשרת זאת,‬
‫אפילו רק בעל פה.‬
‫אלפור, אמרת בעצמך שזה מקרה חירום.‬
‫טוב.‬
‫מוכנים?‬
‫מוכנים.‬
‫כולם להחזיק חזק.‬
‫מי רוצה כריכי מלפפון?‬
‫אני אשמח.‬
‫איפה הם?‬
‫תרגום כתוביות: לאה שרמן-קיש‬