ГІЛЬДА
РОЗДІЛ 6. ЗАБУТЕ ОЗЕРО
Де ж цей автобус?
Дивися!
На що?
Гільдо.
-Агов! -Що?
Даруйте. Я переплутала.
Що це було?
Той чоловік був схожий на тата, тож я подумала…
Ось і автобус.
-Може, повправляюся перед сном. -Я лише…
Продовжуй.
-Що за галас? -Флейта пана. Узяла в тітки Астрід.
Даси глянути?
-Авжеж. -Дякую.
Тонту!
Добраніч.
Бачу, і це взяла в тітки Астрід.
Це я зробила.
У твоєму віці не любила їх.
Тітка Астрід робили для мене їх сотні.
Клала мені в рюкзак або під подушку.
-Навіть у шухляду для шкарпеток. -Це божевілля. Вона ж для шкарпеток.
Схоже, надто опікувалась, як ти мною.
Неправда. Я не настільки опікуюся.
Як скажеш.
Тільки не знову.
Підвезти?
А це що таке?
Нове авто.
Не зовсім нове. Вживане, але ціна хороша. Сідай.
Може, відсвяткуємо кемпінгом?
Коли?
Завтра. Має бути гарна погода.
У тебе все добре?
Буде пригода. Лише ми вдвох.
Утрьох.
Гайда додому. Треба пакувати речі.
Старе авто так не робило.
Ну ось. І нічого хвилюватися.
Що ж, тут не дуже ловить.
Ми за містом, можна трохи поїхати?
Ні.
Але я вже це робила.
Прошу, не нагадуй.
Куди їдемо?
Зарезервувала місце в «Дусі дерев».
-Я була там зі скаутами. -Я теж. Гарно там, скажи?
Я думала, буде нова місцина.
Ми не поспішаємо до кемпінгу.
Якщо хочеш подивитися на щось,
то зупинимося.
Це чудово.
Це точно не швидкісне авто.
Ми ж не поспішаємо?
Ой-ой.
І що тепер?
Овва. Не знала, що ти така майстриня.
Перед тобою Скаутка-Горобець із нашивкою автомеханіка.
Що це таке?
Це моя портативна пила. Крута, скажи?
Дуже крута!
Може, поклади її назад.
Ходімо. Погляньмо, що тут є.
Не йдіть далеко. Я скоро полагоджу її.
Добре. Що тут у нас?
Ура!
Гільдо. Авто працює. Їдьмо.
Гільдо.
Живчику.
Гільдо!
Мамо!
Гільдо, налякала мене.
-Чудова місцина. Розбиймо намети тут. -У нас уже є місце в кемпінгу.
Так, знаю.
Хоча вже темніє, і хтозна, коли авто зламається знову.
Справді?
Є чудове місце трохи далі.
Гайда по намет.
Що?
Я перемогла.
Переможниця вирішує, що робити далі.
Час музики.
-Спробуєш? -Авжеж. Чом би й ні?
Як гарно. Не знала, що ти так добре граєш.
Я теж.
Відпочиньмо.
Попереду цілий день дослідження.
Рада, що ми тут. Ну ж бо. Я хочу малювати.
Знайдімо гарне місце. Там гарна стежка.
Але тут цікавіше, правда ж?
Правда.
Мамо, дивись. Озеро.
-Дивина. -А що тут дивного?
Це схоже на пейзаж, що я малюю. Не думала, що існує.
Точно ніколи тут не була?
Не думаю, але, може, була тут із батьками в дитинстві.
Може, ти забула про це місце, але не воно про тебе.
Усе добре? Можемо піти деінде.
Ні. Ми вже цілий день бродимо. Тут гарно.
Що там у тебе?
А це звідкіля?
Дивися. Тут іще.
І чимало.
Мамо. Ти глянь.
-Цікаво, що це? -Ніби стара рибальська сітка.
Мабуть, це були приманки для риби.
Не люблять, коли їх ловлять.
Але це класний сувенір.
Це дерево більше, ніж я малювала.
Ти малюй. Я залізу.
-Можеш опинитися на моїй картині. -Я тільки за.
Мамо, дивись.
Я дивлюся.
Мамо. Заціни!
Будь обережна.
-Гільдо! -Мамо!
Фу!
Відпусти!
Ти шкодуєш, що звільнила мене?
А я вдячний.
Про що ти торочиш?
А ще я зголоднів,
і я попоїм,
щойно піймаю іншу.
Іншу?
Гільдо.
Мамо, я тут!
Ну ж бо.
Ай.
Гільдо.
Мамо! Ти ціла?
Так. Але тут не пройти.
Тримайся, я визволю тебе.
І тебе, маленький. Я зараз.
Обережно. Воно шукає тебе.
Живчику.
Живчику, що там?
Мамо!
Чекай. Я визволю тебе.
А є нашивка «безпека з небезпечною пилкою»?
Ні. Такої я не маю.
Гайда. Ходімо.
Не рухайся!
Воно швидко наближається!
Залазь!
Мамо, хутко!
Ні. Ну ж бо!
-Ура! -Ура!
Тримайся!
Це я винна!
Сказав, це я його звільнила. Не знаю як.
Обереги!
Хапай кермо.
Мамо, що ти робиш?
Це було круто. Звідки знала, що робити?
Мами завжди знають.
Гільдо!
Я не втримаюся!
Не відпускайте мене!
Ніколи!
Ви люди.
Надто людські, щоби їсти.
Сприймемо це за комплімент.
Дивно, що ти повернулася, щоби розбудити мене
тією стародавньою піснею.
Даруй. Ми знайомі?
Я намагався тебе з'їсти,
коли ти була маленькою.
Менша за неї.
Твої батьки ув'язнили мене
на дні озера.
Ти впевнений? Я цього зовсім не пригадую.
Це була ти.
І ви однаково пахнете.
Але найголовніше — що на смак ми нікудишні? Не забувай.
Оскільки ви не їжа, ми можемо бути друзями.
Корисно знати. Але хто ти? Якщо не секрет.
Я з тих часів, коли істоти
не мали бути чимось конкретним.
Я не знаю слова, яким міг би себе описати.
Я просто є.
Але, гадаю, ви розумієте, як це.
Раді знайомству!
Говори за себе.
-Якщо ця павуко-жаба або жабо-павук… -Мамо, він не хоче мати назви.
Гаразд. Якщо він не збрехав,
батьки зробили ці обереги для мого захисту.
Їх так багато. Певно, сильно тебе любили.
Хочу залишити їх собі.
Сподіваюся, сьогодні вони знадобилися востаннє.
Я ніколи не забуду цей похід.
Я не знаю, добре це чи погано.
Точно добре.
Гарне авто. Абсолютно непередбачуване.
Щоб ти знала, це не те, чого люди хочуть від авто.
Переклад субтитрів: Жолудь Добровольський