KAPITEL 6: DEN BORTGLÖMDA SJÖN
Varför är bussen så sen?
Titta!
Titta på vad? Hilda?
-Hallå! -Va?
Förlåt. Jag trodde du var nån annan.
-Vad var det där om? -Han såg ut som pappa, så jag tänkte…
Bussen är här.
-Jag ska öva lite innan jag sover. -Jag ska bara…
Varsågod!
-Vad är det för oväsen? -Panflöjt.
-Jag tog med den hem från Astrid. -Får jag se?
-Visst. -Tack!
-Tontu! -God natt!
-Och du behöll den här, ser jag. -Den har jag gjort.
Jag gillade dem aldrig som barn. Astrid gjorde hundratals såna till mig.
Hon la dem i ryggsäcken eller under kudden. Och i strumplådan.
Ren galenskap! En strumplåda är för strumpor.
Hon var visst överbeskyddande, precis som du.
Jag är inte överbeskyddande! Inte jätte.
Visst, visst.
Inte nu igen.
-Vill du ha lift? -Vad är det här?
Vår nya bil.
Okej, den är begagnad, men priset var rätt. Hoppa in.
Ska vi fira med en bilresa? Vi kan åka och campa!
-När då? -I morgon. Det ska bli fint väder.
-Mår du bra? -Vi åker ut på äventyr. Bara vi två.
Vi tre, då.
Nu åker vi hem. Vi måste ju packa.
Så där gjorde inte vår gamla bil.
Så där ja. Inget att oroa sig för.
Vi får inte in så mycket här ute.
Nu när vi är ute ur stan, får jag köra lite?
-Nej. -Jag har kört förut.
Påminn mig inte.
Var ska vi campa?
Jag bokade plats på Trädandens Camping.
Jaha. Jag har varit där, med sparvscouterna.
-Jag med. Visst är det bra? -Jag trodde vi skulle utforska nåt nytt.
Vi har inte så bråttom till campingen.
Om du vill stanna och titta på nåt så gör vi det.
Det låter bra.
-Det är verkligen ingen racerbil. -Men vi har väl inte bråttom?
Oj då.
Vad gör vi nu?
Oj, jag visste inte att du var så händig.
Framför dig står en sparvscout med Bilreparationsmärket.
-Vad är det här? -Min bärbara cirkelsåg. Häftig, va?
-Jättehäftig! -Ja, men lägg tillbaka den.
Kom, vi går på upptäcktsfärd.
Gå inte för långt. Vi kan snart köra vidare.
Okej, nu ska vi se…
Ja!
Hilda, jag lagade bilen. Nu åker vi.
Hilda?
Kvist?
Hilda! Hilda?
-Mamma! -Hilda, du skrämde livet ur mig.
-Det är toppen här. Vi campar här. -Vi har bokat plats på campingen.
Ja, jag vet.
Fast det börjar mörkna, och vem vet när bilen går sönder igen?
På riktigt? Det finns en perfekt plats längre in.
Vi hämtar tältet.
-Jag vann! -Vinnaren får välja vad vi ska göra nu.
Musikstund!
-Vill du prova? -Visst. Varför inte?
Jättefint! Jag visste inte att du kunde spela.
Inte jag heller. Nu sover vi. En hel dags utforskande väntar.
Bra att vi tältade här. Kom, jag vill börja måla.
Vi hittar en bra plats. Där har vi en fin stig.
Men ditåt ser roligare ut, eller hur?
Jo.
-Titta, mamma! En sjö. -Det här var underligt.
Varför det?
Det ser ut som motivet jag målar. Det finns på riktigt.
-Har du aldrig har varit här? -Jag tror inte det.
Fast jag antar att jag kan ha varit här som barn.
Du minns inte den här platsen, men den kanske minns dig.
Är du okej? Vi kan gå nån annanstans.
Nej då. Vi har gått hela dagen, och det är underbart här.
Hej. Vad har du där?
Var kom den ifrån?
Titta! Det finns fler.
Många fler.
Mamma? Titta vad vi hittade!
-Jag undrar vad det är. -Kanske ett gammalt fiskenät.
De var nog beten för att kunna fånga fisk.
Jag tror inte att fiskar gillar att fångas. Men det är en cool souvenir.
-Trädet är större än jag målade det. -Du målar, jag klättrar.
-Då kanske du hamnar i min tavla. -Det är okej.
-Mamma, titta! -Jag tittar.
Mamma, kolla!
Var försiktig nu…
Hilda!
Usch!
Släpp mig!
Ångrar du att du befriade mig?
Jag är tacksam.
Vad pratar du om?
Jag är även hungrig,
och jag ska smörja kråset när jag har fångat den andra också.
Den andra?
-Hilda. -Mamma, här inne!
Kom, Kvist.
Aj.
-Hilda? -Mamma! Är du okej?
Ja, men jag kommer inte in. Håll ut. Jag ska få ut dig.
Dig med. Jag kommer strax.
Var försiktig! Den är ute efter dig.
Kvist?
Kvist, vad är det där?
-Mamma! -Håll ut! Jag ska få loss dig.
-Tog du Sågsäkerhetsmärket också? -Nej. Jag tog aldrig det.
Kom, nu sticker vi!
Var stilla!
Han kommer ifatt oss!
Hoppa in!
Skynda dig!
Nej… Kom igen!
Ja!
Håll i er!
Allt är mitt fel! Den sa att jag befriade den. Jag vet inte hur.
Amuletterna! Ta ratten!
Mamma, vad gör du?
Otroligt! Hur visste du vad du skulle göra?
Mammor vet alltid vad man ska göra.
Hilda!
-Jag tappar taget! -Släpp mig inte, mamma!
Aldrig!
Ni är människor.
För mänskliga för att äta.
Det tar vi som en komplimang.
Det förvånar mig att du kom tillbaka och väckte mig
med den där uråldriga musiken.
Har vi träffats förut?
Jag försökte äta dig när du var liten.
Mindre än henne.
Dina föräldrar fångade mig
på botten av sjön.
Är du säker? Jag har inget minne av det.
Det var du.
Och du luktar ungefär likadant.
Det viktiga är att vi smakar hemskt. Glöm aldrig det.
Eftersom ni inte är mat kan vi vara vänner.
Bra att veta. Men vad är du för nånting?
Jag är från en tid då varelser inte behövde vara
varken det ena eller det andra.
Jag har inget ord för vad jag är.
Jag bara är.
Men jag misstänker att ni två förstår hur det är.
-Trevligt att träffas! -Tala för dig själv.
Om den där spindelgrodan eller grodspindeln…
-Han vill inte placeras i ett fack. -Okej.
Om den har rätt gjorde mina föräldrar amuletterna för att skydda mig.
De är så många. De måste ha älskat dig mycket.
Jag vill behålla dem.
Hoppas det är sista gången nån i familjen behöver använda dem.
-Jag glömmer aldrig den här campingresan. -Är det bra eller dåligt?
Helt klart bra.
Jag gillar vår nya bil. Helt oförutsägbar!
Det är inte en egenskap de flesta vill ha hos en bil.
Undertexter: Mattias R. Andersson