Tackar.
Biljetten, tack.
Tackar.
Dags att kasta loss.
Dra in landgången!
Vänta!
Vänta på mig!
En biljett till Trollberg, tack.
Åh nej. Vänta lite… Här.
Och… här.
Ja, det borde räcka.
Välkommen ombord då.
Och vad hoppas du hitta i storstaden Trollberg?
Berömmelse? Rikedomar?
Henne.
KAPITEL 5: JOBBET
-Mamma, de här är jättefina. -Tack, Hilda.
Jag och Alfur går och handlar. Vill du ha nåt?
Önskemålen nedtecknas i ett supplement till inköpslistan.
-En ny låda Poppy Pops till Kvist. -Nedtecknat.
-Och ni har slut på marmelad. -Ja.
Hilda, du får avgöra det här.
Frida vill gå till biblioteket och göra läxorna.
Inte direkt. Jag sa att vi kunde äta lunch på nudelstället.
Det är ju lördag.
Helgläxor ska göras så sent som möjligt på söndag kväll, i desperation och ånger.
-Eller inte alls. -Det funkar.
Jag tror att Frida är nåt på spåren. Redo, Alfur?
Ursprunglig inköpslista, uppdaterat supplement. Kom igen!
Ha så kul. Vi ses senare.
-Anders! -Hej, Johanna.
-Pappa? -"Pappa"?
-Pappa! -Hilda!
-Du har verkligen växt. -Kom in.
-Ursäkta, men vem är det här? -Min pappa. Pappa, det här är Tontu.
Ska han bo här nu?
-Nej. -Nej.
Bra. Ta inte illa upp, men det är rätt fullt här.
Och det här är Alfur.
Okej. Är Alfred en låtsasvän?
Jag heter Alfur, och min vänskap är i högsta grad verklig.
Alfer är osynliga om man inte skriver på pappren.
Jag kan fixa det åt dig.
Jag gillar inte pappersarbete. Låt oss skaka hand på det.
-Vad sägs? -Jag skakar inte hand på såna saker.
Jag har inte ens händer.
-Och mina vänner, David och Frida. -Hej!
-Oj. Du har normala, mänskliga vänner. -Klart hon har.
Fast "normala" är väl att ta i.
Sist jag kom var det bara du och din mamma i vildmarken. Och Kvist.
-Och den där läskiga pinnkillen. -Trägubbe. Vi håller kontakten.
-Så, Anders… -Har du gjort de här? Du kan sälja dem.
-Jag visste inte att du skulle komma. -Jag ville överraska er.
Jag är överraskad. Hur länge stannar du i Trollberg?
Jag vet inte. Men idag vill jag bjuda Hilda på lunch.
-Om jag får? -Hon har planer med Frida och David.
-Då bjuder jag alla tre. Hur låter det? -Bra.
Visst.
-Hilda ska vara hemma till middagen. -Hon är hemma vid femtiden.
Femtiden?
Det är bäst att jag iordningställer ett improviserat schema.
-Då går vi. Vi ses sen. -Jag behöver fem minuter till schemat!
-Det är okej, Alfur. -Hans vårdslösa tidsuppfattning, då?
Den kan inget pappersarbete i världen fixa.
-Och trollen gick bara rakt in i stan? -Ja, helt fredligt.
Fast staden var så här nära att bli helt förstörd.
Oj!
-Hur är det i skolan? -Okej. Var ska vi äta lunch?
Vreda jungfrun?
Stans äldsta värdshus! Och det billigaste.
Jag lade alla pengar på resan till Trollberg, så det är lite magert just nu.
Redo att beställa?
-Jag tror det. Hur är torskmackan? -Minnesvärd.
-Och den varma ostmackan? -Kladdig. Ja, den är kladdig.
-Och dagens överraskningsfångst? -Överraskande.
-Jag tar grönsakssoppan, tack. -Alla tar den.
Bra val.
Hilda får sin äventyrlighet från mig.
Hon har säkert berättat att jag är en djärv äventyrare.
-Jag trodde att du dog när hon var liten. -Jag med! I nån hemsk sjukdom, trodde jag.
-Eller en tragisk olycka. -Förlåt. Vi pratade aldrig om var du var.
Okej.
Men jag lever faktiskt, och jag hade tänkt stanna ett tag den här gången.
Jag måste bara hitta ett jobb.
Vem här inne vill göra ett jobb åt mig idag?
-Han! -Du är anställd.
-Är jag anställd? Bra. När börjar jag? -Nu.
Och det ska vara klart före solnedgången. Då får du de här.
-Vad heter du? -Anders.
Okej, Anders. Om det här går bra kanske jag anlitar dig i framtiden.
Räkna med mig, herr… Jag uppfattade inte namnet.
Mina affärspartners kallar mig för Illern.
Heter du så?
Ett smeknamn som fastnade. Jag har anammat det.
Har nån problem med det?
-Nej. -Illrar är coola.
Har du tillgång till ett pålitligt fordon?
-Nej. Har din mamma en bil jag kan låna? -Nej. Ett troll klev på den.
Teckna alltid trollskadeförsäkring.
"Ingen risk", tänker man, men sen kör man på en grusväg mitt i natten
med ett ursinnigt, stenkastande troll efter sig!
Men det var ett sidospår. Som tur är kan du låna min bil.
Du ska till slottsruinen utanför muren. Kör ut genom stadsporten.
-När du kommer hit tar du den här vägen. -Det är en omväg.
-Ursäkta? -Jag har varit vid slottsruinen.
-Ta mig med dig. Jag visar en genväg. -Ungen får inte betalt.
Vi är en paketlösning. Två för en. Eller hur?
-Ja. -Okej, men var tillbaka före solnedgången.
Se så. Ingen tid att förlora.
Den här dörren har en tendens att fastna.
Det blir visst inga läxor idag.
-Är det här en bra idé? -Ni brukar ju också umgås med era pappor.
Att göra ett jobb åt Illern är inget man brukar göra med sitt barn.
Du slipper i alla fall nötknäpparträffar. De ger mig mardrömmar.
-Hilda, är du redo? -Redo!
Vi ses senare.
Vi är på väg ut ur stan för ett mystiskt ärende vid slottsruinen.
-Så ser en äventyrares liv ut. -Så ser det ut.
KÖR SAKTA VITTRA-ÖVERGÅNG
Oj då!
-Punktering. -Är det en katastrof?
Inte om vi har ett reservhjul.
-Fälgkors, tack. -Fälgkors.
-Håll den här. -Okej.
Kvist!
Vad har du där?
-Ja, vi begraver den. De är hemska. -Det är bara en trollklocka.
"Bara"? När jag var ett troll var ljudet olidligt.
Det påverkar mig fortfarande.
Hur var det? Att vara en av dem?
En del var riktigt kul. Den vilda delen. Att känna att inget kunde stoppa en.
Det är så jag vill leva.
-Och min trollmamma tog väl hand om mig. -Din trollpappa, då?
-Jag hade ingen. Troll har inga pappor. -Inte?
Nej. Inte ens såna man vill ha.
Här. Ta ut kläppen och…
Ajöss, trollklocka.
Nu åker vi vidare.
-Vill du köra en stund? -Jag är för ung för att få köra.
I stan, ja, men här ute bestämmer vi.
Oroa dig inte, jag visar dig grunderna. Kom!
Mamma skulle aldrig låta mig köra.
Hon är ingen våghals direkt.
Jodå. Hon flög på en voff när vi besökte faster Astrid.
Oj då! Titta på vägen.
Och hur mår faster Astrid? Hon har aldrig gillat mig.
-Jag gillar henne. -Delar hon ut sina konstiga amuletter?
-Japp. Jag fick en riktigt cool en. -Jaså?
Slottsruinen!
Här kommer vi!
Okej, släpp på gasen nu.
Bravo.
-Vad händer? -Sätt växelspaken på P.
Jaha. Uppfattat.
Nu stänger du av motorn och tar ut nycklarna.
Bra jobbat.
Oj!
-Jag hade glömt hur vackert det är här. -Det är det verkligen.
Vi borde campa nån gång. Om du vill, alltså.
Jag älskar att campa.
Då gör vi det nästa helg. Jag pratar med din mamma.
"Hon är hemma vid femtiden." Femtiden har varit!
-Ska jag inleda en räddningsoperation? -Inte än. Jag ringer Davids mamma först.
-Hallå? -David, det är Johanna.
Är hon där?
Nej, hon åkte med Anders. De skulle göra ett jobb åt Illern. Vid slottsruinen.
-Vet du hur man tar sig dit? -Ja. Får jag prata med din mamma?
Jag måste låna bilen.
Hallå?
Hallå!
Är det nån här?
-Den här vägen! -Kom igen! Lyft med ryggen!
-Dra! -Jag drar ju!
Hejsan!
-Min svanskota. -Oj då. Gick det bra?
Alldeles utmärkt. Vilka är ni?
-Anders. Och min dotter Hilda. -Illern skickade oss.
Han orkade inte komma och hämta den själv. Typiskt.
Det kanske går bättre om ni använder ett rep.
Ja, men min genialiska kompanjon glömde repet.
Jag kom ihåg lampan, spadarna och hackorna. Så det så.
Jag såg nog ett rep i bilen. Jag hämtar det!
Jobbar ni också för Illern?
Vad tung den är.
För tung för att ta ut genom vittratunneln.
-Det blir inte lätt med repet heller. -Vi gör en talja till det.
-Lysande, va? -Ja, om det fungerar.
Det kommer att fungera. Vi måste bara få repet över takbjälken.
Och hur ska det gå till?
Jag vet. Kasta hit det.
-Ja! -Varsågod.
Lagarbete.
-Många lådor och kistor. -De flesta är rena skräpet.
Men Illern upptäckte att en av dem var värd att gräva upp.
Han fick ett tips från en vittra om en trollskatt
nånstans under slottsruinen.
Han rekade stället, och ett troll dök upp för att titta till sin gömma.
Illern följde efter, och där såg han guldkistan.
Han blev så uppspelt att han var tvungen att dansa.
Han välte en lykta, som högljutt brakade i golvet.
Han var upptäckt! Trollet var ute efter honom! Men Illern lyckades fly.
Han hade fått reda på allt han behövde.
Och det är därför vi är här idag.
Kistan stannar där. Vi hjälper er inte stjäla från ett troll!
Kunde du inte bara hålla truten?
Vem bryr sig om vad hon tycker? Du är inte vår chef!
Det börjar bli sent. Nu drar vi upp den och sticker.
Nej!
Bråka inte med oss, lilla fröken, för annars…
Så säger du inte till min dotter.
Annars vad? Jag har bilnycklarna.
Aj då.
Få henne att ge dig nycklarna. Du anlitades för att göra ett jobb.
Hallå!
-Anders! -Aj!
-Johanna. -Var är Hilda?
Här uppe! Hej, mamma.
Du skulle bjuda henne och hennes vänner på lunch.
Ja, men det ena ledde till det andra.
-Du vet. -Nej, det vet jag inte.
Vi skulle vara hemma till solnedgången. Vi blev försenade.
-Är du verkligen hennes mamma? -Ja!
-Din dotter är väldigt bångstyrig. -De är tjuvar! De stjäl från ett troll.
Är vi tjuvar? Det var hon som stal nycklarna till vår chefs bil.
-Jag stal dem inte. Pappa lät mig köra. -Köra? Anders!
-Anders? -Anders?
-Jag hade det helt under kontroll. -Var inte arg, mamma. Det var kul!
Hilda, vi ska åka hem på en gång.
Oj då.
-Jobbet är avslutat! -Lycka till.
-Hilda! -Hilda!
Hallå!
Jag har dig!
Åh nej!
Vänta!
Spotta ut honom.
Jag menar det. På en gång!
Du åt honom inte, va?
Förlåt. Såg du vart pappa tog vägen?
Han måste ha använt tunneln.
-Det är nog dags att vi också går. -Han väntar säkert på oss utanför.
Pappa? Här är vi!
Pappa!
Där försvann han igen. Varför är det så lätt för honom?
Utgången kanske var långt bort. Han skulle inte bara…
Hilda, det skulle han.
När han känner sig överväldigad drar han till nästa äventyr.
Men vi skulle campa i helgen. Vi hade en plan.
Han och planer går inte ihop. Men han älskar dig för det.
Han har bara svårt att visa det.
Nu åker vi hem.
-Är du hungrig? -Det är jag faktiskt.
Jag bakade en paj. Bara inte Tontu har ätit upp den.
Undertexter: Mattias R. Andersson