CAPITOLUL 2: MOVILA DE ZÂNE
- Ai grijă, mătușă Astrid, o să cazi! - Nu-ți face griji pentru mine!
Mătușă Astrid?
Crenguță?
Nu!
MOVILE DE ZÂNE
Mulțumesc!
'Neața, somnorilă!
A venit și ultima.
- Scuze că vin așa târziu. - Dacă nu dormi în vacanță, când să dormi?
Hilda, gustă clătitele cu cartofi!
Ar putea dacă i-ai lăsa și ei!
- Ești bine, Hilda? - Da, am visat ciudat.
Eu mă simt revigorată.
Poate talismanele tale chiar sunt vindecătoare.
Sigur că sunt.
Ce planuri aveți azi?
Eu și David vrem suveniruri.
E un magazin drăguț chiar vizavi de poștă.
Salutați-l pe Bjorn din partea mea!
Îmi datorează o groază de bani.
SUVENIRURI
Aici trebuie să fie.
Are de toate! Bomboane, pălării, vederi…
Intrați! Eu aștept afară, dacă se poate.
- Nu m-am putut hotărî, am luat mai multe. - Eu am luat ăsta.
Ce ciudat!
E un breloc mișto.
E o zână. Uitați-vă la statuia asta! Cu ce seamănă?
Iar vorbim despre asta?
Practic, ăsta e satul zânelor!
Nu e ciudat că nici mama, nici strămătușa n-au pomenit de asta? Uite!
SATUL ZÂNELOR
Ce vrei să spui?
Vreau să spun că zânele există, trăiesc la Tofoten și noi le vom găsi!
Credeam că mai umblăm puțin prin magazine…
Putem întreba despre ele pe drum.
- Mă scuzați! - Da?
Ce știți despre zâne?
- Ia să văd… - Sunt mai puține ca odinioară.
- Sunt invizibile. - Sunt minuscule.
Și au aripi.
Contrar legendei, n-au aripi.
Noi le spunem „fee”.
- „Zânuțe”. - „Vecini buni”.
De ce Vecini buni?
Cum îi spui „cuminte” unui câine ce vrea să te muște.
- Trăiesc în copaci. - Trăiesc în movile de zâne.
Răpesc copii și îi duc în Țara Zânelor.
Și când ajungi în Țara Zânelor, nu te mai întorci niciodată!
Sos de ciocolată sau căpșuni?
Nu înțeleg! Toți din Tofoten vorbesc de zâne, dar nu se leagă.
Poate că nu există.
Nu degeaba sunt „basme”, nu „istorii”.
Ia uitați! Asta e!
TRASEUL OFICIAL AL ZÂNELOR
O movilă de zâne!
Deci chiar sunt mici.
Gata investigația despre zâne, facem ceva distractiv?
- Ceva nu-mi dă pace… - Ce e cu obsesia asta?
Nu știu exact.
Nu orice e un mister de dezlegat.
- Hai acasă! - Jucăm fotbal pe drum?
Mergeți voi! Eu mai verific o pistă.
Bine.
Hai!
Scuze de deranj! Ce-i cu potcoavele de pe casa dv.?
Ce să fie cu ele?
Sunt ca să țină la distanță zânele, nu?
Scuze! Încerc să aflu mai multe despre zâne.
Îndrăznești să le spui numele și să-mi aduci ghinionul la ușă?
N-am vrut…
Pleacă de la ușa mea! Iele și creaturi ale nopții…
- Gata, plec! - Și le chemi la mine acasă?
Jonas, taci și treci înapoi în casă!
Mă rog…
Îmi pare rău că ți-a făcut așa! Se enervează ușor.
Mătușă Astrid, de ce n-ai zis nimic de zâne?
De zâne? Sunt basme cu care le vindem prostioare turiștilor.
Turiștii le adoră!
Adică nu există? Dar bătrânul ăla…
Eu zic să nu-l bagi în seamă.
Apropo… ar fi mai bine să nu-i povestim mamei tale.
De ce nu?
Știi cum e… Și-ar face griji.
Am uitat să te întreb, îți mai place cu cortul?
Ce faci?
Trebuie s-o lași să ia foc, altfel nu e bună.
Îmi trezește amintiri…
Mă duc să-mi iau o pătură, s-a făcut răcoare.
Dacă are careva o batistuță, mie mi-ar prinde bine.
Nu vreau să merg acasă! Ne putem muta aici?
Nu vrei cu adevărat.
Dar Frida și David? Și la școală-ți place…
Da, știu… Dar tu de ce ai plecat?
E un oraș mic. Cred că aveam nevoie de mai mult.
Trolberg e mare și palpitant.
De ce nu te-ai întors când m-ai născut pe mine?
E greu de explicat.
E plăcut!
Hai în cort până nu ne udă rău!
- Brânza de la micul-dejun e cea mai bună. - Îmi dai dulceața?
- Mai vrea cineva cafea? - Eu, te rog.
Îmi dai și mie?
Mulțumesc.
Dă-mi untul, te rog.
Vii și tu?
Schimbare de plan! Trebuie să vă arăt ceva!
- Bună, dle Pooka! - Salut, dle Pooka!
Am urmărit-o pe mătușa aici când dormeați.
E un deal.
- Nu e doar un deal. E o movilă de zâne! - Iar începi?
- De unde știi? - Trebuie să fie! Uitați-vă!
Credeam că am zis că-s doar povești.
Și unde sunt zânele?
Unii săteni zic că-s invizibile. Poate semnezi ceva, ca la elfi.
Și ce să caute strămătușa ta noaptea la o movilă de zâne?
Nu știu, dar e singura din oraș care nu vorbește de ele. Le-o proteja!
Cred că e un deal ciudat.
- Seamănă cu talismanele strămătușii tale! - Făcea ceva cu ele.
Am o presimțire rea…
Știi… cred că ai dreptate.
Hai, David!
David?
David!
Copiilor le-a plăcut excursia, mersi!
Tu te făceai că auzi lupi roșcați urlând în depărtare
și ziceai: „Bine că ne protejează cortul ăsta magic!”
Da, așa făceam.
E plăcut aici! Chiar a trecut prea mult timp.
Mătușa ta e încă aici și nu pleacă nicăieri, Doamne-ajută!
Nu sta acolo, vino să-ți bagi picioarele!
Ce e?
Păi…
Ți-a fost teamă s-o aduci aici.
N-a mai fost niciun incident… De când ai plecat tu.
Nu e doar asta…
Nu te-am iertat că n-ai venit la Trolberg.
Tofoten e căminul meu! N-am putut pleca.
Dar tu simțeai nevoia și am găsit internatul…
Știu, și n-aș schimba nimic.
Nici n-ar trebui să vrei.
Nu. Dar mi-aș fi dorit să facem asta mai des.
- Mai știi să prinzi pești huldre? - Cred că da.
Dar îi aruncăm înapoi!
Hildei n-o să-i placă dacă te găsește cu unul în proțap.
Am înțeles.
Johanna!
David!
David?
David!
N-a zis tipul cu înghețata că zânele răpesc oameni?
Te sperii singură.
David n-a fost răpit. Doar s-a… rătăcit.
De o zi întreagă nu vorbești decât de zâne și acum ești sceptică?
Nu sunt sceptică. Doar speram că m-am înșelat.
Probabil ne-am rătăcit un pic.
David! Unde ești?
David!
- David! - Unde ați fost?
Tu unde ai fost?
Bun, să vedem!
Mă scuzi, mă duc să mă curăț.
Păreți încordați. Vă distrați?
Cred că sunt la câteva clipe de victorie!
Răzbunarea lui Fjallmarr. Înapoi 15 spații!
Bine… Unu, doi…
- Unde-s copiii? - Nu s-au întors.
Răspund eu!
Cred că e pentru voi…
Bună!
Îmi împrumuți o caserolă?
Pentru ce?
Nu ca să mă spăl pe picioare.
Nu prea cred.
Stai! Dacă mi-o împrumuți, îți spun unde s-au dus copiii.
Ce? Au pățit ceva?
Caserola, te rog!
Așteaptă puțin.
Poftim!
Acum zi-mi!
Au luat-o spre pini și au trecut podul spre movila zânelor.
Nu!
Aia e caserola mea?
Nu.
Unde suntem?
Ai văzut ceva cunoscut?
Nimic. Am rătăcit pe aici, ca voi.
Ciupercile astea par cunoscute…
Nu pricep! Vreau să văd o clădire, un copac cunoscut!
Oare pe aici am venit?
Am o presimțire rea…
Fetelor?
Repede!
Ce-i aia?
Habar n-am, dar să ne ferim de ea!
Grozav plan!
Hilda!
David!
Frida!
Sunt peste tot! Trebuie să plecăm de aici!
Știai!
- Johanna… - Știai.
Știai că mai e o movilă la Tofoten și n-ai zis!
Vorbim mai târziu despre asta. Acum trebuie să săpăm!
Și acum?
Fugiți!
Ce e aia?
Nu știu! Dar nu vă…
Frida!
David!
Hilda!
Hil…
Hilda!
Ești teafără, slavă Domnului!
Unu, doi, trei!
Am câștigat!
Ce-ați pățit?
Nu pot să cred că mi-ai ascuns asta! De ce n-ai spus nimic?
N-am vrut s-o fac pe Hilda curioasă. Dacă știa…
Credeam că nu mai sunt movile!
De ce nu ne-ați spus nimic?
Și cum ați știut să ne scoateți?
Am știut pentru că…
Și eu am pățit ceva asemănător.
Pe bune?
Eram mai mică decât tine și fascinată de zânele din Tofoten.
Erau doar povești, desigur, până când, într-o zi, am văzut ceva.
Ai văzut o zână.
Da.
Am urmărit-o.
Am urmărit-o prea departe și era să mă ia.
Mătușa m-a găsit la țanc,
dar după aia m-am temut de zâne și de locul ăsta.
Deci de-aia ai plecat.
Și nu te-am adus aici.
Multă vreme mi-a fost doar teamă, dar când te-ai născut…
Nu m-aș putea ierta niciodată dacă și tu…
Nu-i nimic, mamă.
Nici nu mă pot gândi ce-ar fi fost dacă nu vă scoteam!
Ce erau chestiile alea?
Sunt ochii Insulei Zânelor.
Movila te dezorientează, te aduce într-un loc între aici și acolo,
până te trezești sub privirea insulei.
Dacă se întâmpla asta, vă pierdeam.
Din fericire, ați avut talismanele de la mine.
Ce făceai acolo aseară?
După ce ai început să întrebi despre zâne, am verificat protecțiile pe care le-am pus
ca să mă asigur că nu ademenește pe nimeni.
Nu prea au funcționat, nu-i așa?
Johanna!
Sigur nu vreți să mai stați o noapte?
- Ne-am relaxat destul pentru un weekend. - Vă duce Loam bagajele.
De ce nu mi-ai spus?
Pentru că n-ai fi venit.
La revedere, mătușă Astrid! M-am distrat! În mare parte.
Pa-pa, Hilda!
Și nu uita,
când vrei să simți că mai ai pe cineva,
poți să mă suni sau să-mi scrii.
Subtitrarea: Raluca Dimitriu