‫"חשבתי עלייך הרבה בתקופה המעניינת הזאת.‬
‫"אין ספק שיש לנו הרבה דברים להשלים.‬
‫"טופוטן מקסימה כל כך בקיץ.‬
‫"הוופים נודדים שוב, ושדות המרעה פורחים.‬
‫"אני מתגעגעת מאוד לשתיכן.‬
‫"אני מקווה שנתראה בקרוב. אסטריד."‬
‫- להילדה -‬
‫- הילדה -‬
‫- פרק 1:‬ ‫הרכבת לטופוטן -‬
‫קצת רועש כאן בשבילך, נכון, חמוד?‬
‫- בקרו בטרולברג -‬
‫אל תדאג. המקום שנהיה בו יהיה מרגיע במיוחד.‬
‫פרידה‬ ‫-היי.‬
‫חיפשתי אותך.‬ ‫-לא איחרתי, נכון?‬
‫לא. אימא שלי אוספת את הכרטיסים.‬
‫חולצה יפה, טונטו.‬
‫היא מוגזמת?‬
‫היא בדיוק כמו שצריך.‬
‫- כרטיסים לרכבת -‬
‫חמישה כרטיסים לטופוטן, בבקשה.‬
‫אבל אנחנו שישה.‬
‫אלפור, הם לא יכולים לראות אותך.‬
‫זה לא מצדיק את זה. אני חייב לומר ש…‬
‫בסדר.‬
‫סליחה. בעצם, שישה כרטיסים.‬ ‫כל המרבה הרי זה משובח.‬
‫תודה.‬
‫שוב תודה על ההזמנה, הילדה.‬
‫נחמד מצד אימא שלך‬ ‫שאפשרה לנו להצטרף לנסיעה.‬
‫תודי לדודתי אסטריד כשנגיע לשם.‬
‫אני מחכה כבר שתיפגשו.‬
‫איך היא?‬
‫היא מעניינת למדי. אני חושבת שתאהבי אותה.‬
‫פרידה, הגעת.‬
‫הכרטיסים אצלך?‬
‫כל השישה.‬
‫עכשיו אנחנו רק מחכים ל…‬
‫סליחה.‬
‫שלום.‬
‫דייוויד.‬
‫סליחה על האיחור.‬
‫הרכבת עוד לא יצאה, נכון?‬ ‫כולכם כאן, אז נראה שלא.‬
‫טוב. קחו את התיקים שלכם.‬
‫כולם לעלות.‬
‫דייוויד, תוריד את הרגליים.‬ ‫אתה תסבך אותנו בצרות.‬
‫לא נראה לי שהוא שומע אותך.‬
‫אתן בטוחות שלא מתחשק לכן לשחק?‬
‫טונטו טוב מדי, וזה כבר לא כיף.‬
‫תשע, עשר.‬
‫הגעתי למערת האוצר.‬
‫ואני משתמש בקלף גמביט הדרקון, ואתה מפסיד…‬
‫חמש נקודות חיים.‬
‫אז אני מת.‬
‫אני חושבת שטוב לנו פה.‬
‫אז מתי ביקרת בטופוטן בפעם האחרונה?‬
‫נדמה לי שלא הזכרת אותה בעבר.‬
‫מעולם לא הייתי שם.‬
‫מה?‬
‫אז אתה שומע אותנו?‬
‫רק דודה אסטריד נהגה לבקר אותנו.‬ ‫-למה?‬
‫פשוט לא מצאנו הזדמנות לנסוע.‬
‫אבל אימא אומרת שיפהפה שם.‬
‫היא גדלה שם לפני שעברה לטרולברג.‬
‫אז אני מניח שכולנו באותה סירה,‬ ‫או באותה רכבת.‬
‫אני מחכה כבר לבלות איתכם ולנוח לשם שינוי.‬
‫חופשה אמיתית בלי דברים מוזרים.‬
‫התחנה הבאה, טופוטן. נא להתרחק משפת הרציף.‬
‫הגענו.‬
‫מכאן. קדימה.‬
‫תחנה יפה.‬
‫- טופוטן -‬
‫רק אנחנו ירדנו.‬
‫אמרת שדודתך תפגוש אותנו.‬
‫הייתכן שהדבר הגבוה הזה‬ ‫הוא באמת אותה הילדה מכירה?‬
‫דודה אסטריד!‬
‫טוב לראות אותך.‬
‫תמיד תביטי בעיניים‬ ‫של האדם שאת מברכת לשלום,‬
‫אחרת שד יחשוב שאת מדברת איתו.‬
‫ג'והנה, סוף כל סוף באת.‬
‫עבר יותר מדי זמן.‬
‫דודה אסטריד, אלה חבריי,‬ ‫דייוויד, אלפור, פרידה וטונטו.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫בן-חרצית ורוח מלח המים למזל טוב.‬
‫את רואה אותי.‬
‫חתמתי על המסמך מזמן, בחור צעיר.‬
‫מפתיע לגלות שהוא עוד תקף.‬
‫אל תתייחסו ללום.‬ ‫היא באה כדי לסחוב את התיקים שלכם.‬
‫הבה נלך מכאן.‬
‫הילדה, אני שמחה כל כך שחזרת לקדמותך.‬
‫אילו עדיין היית טרול,‬ ‫לא הייתי יודעת מה לבשל לך.‬
‫לא ייאמן כמה הכול עדיין מוכר.‬
‫זה אולי נראה אותו הדבר,‬ ‫אבל היו לא מעט שינויים.‬
‫הרבה אנשים המשיכו הלאה או מתו.‬
‫רוב הבתים הישנים הפכו לדירות נופש.‬ ‫המקום הפך למוקד תיירותי.‬
‫אני רואה.‬
‫מה הקטע עם הפרסות?‬
‫זו מסורת עתיקה בטופוטן.‬
‫אתם מריחים את זה?‬
‫אני מריח.‬
‫אפייה איכותית היא גם מסורת עתיקה בטופוטן.‬
‫כבר מתחשק לי לטעום.‬
‫הגענו!‬
‫מה דעתך?‬
‫הוא מושלם.‬
‫שימו את התיקים היכן שבא לכם.‬ ‫תרגישו כמו בבית.‬
‫זו תחושה ממש מוזרה לחזור.‬
‫כאילו עבר נצח, אבל גם כאילו עזבתי לא מזמן.‬
‫מה דעתכם לעלות ולבחור את החדרים שלכם?‬
‫גם את, ילדונת. שלא תרגישי מקופחת.‬
‫אפשר לבחור כל חדר שנרצה?‬
‫אני אקח את זה.‬
‫חבר'ה?‬
‫ואו.‬
‫מה אלה?‬
‫הילדה, דודתך היא מכשפה?‬
‫לא.‬
‫אבל כשפים תמיד עניינו אותי.‬
‫כאן אני יוצרת את הקמעות שלי.‬
‫הכנתי כמה במיוחד כמתנות קבלת פנים לכולכם.‬
‫למה הם נועדו?‬
‫יש להם סגולות מרפאות,‬ ‫הם מביאים מזל ושומרים על מחשבה צלולה.‬
‫והם פופולריים מאוד בקרב התיירים.‬
‫תשמרו אותם קרוב.‬
‫איך הולך בעסקים?‬
‫עכשיו כשאני מקבלת הזמנות בדואר,‬ ‫אני בקושי עומדת בקצב.‬
‫וזה מזכיר לי שאני חייבת לרוץ לדואר.‬
‫את לא נשארת?‬
‫אין לכן צורך באישה זקנה‬ ‫שתסתובב כאן ותפריע לכם.‬
‫דודה אסטריד.‬
‫נתראה אחר כך.‬
‫אבל תאכלו, צאו לסיור, תנוחו.‬ ‫זו החופשה שלכם.‬
‫אם כבר מדברים על מכשפות,‬ ‫אני צריכה ללמוד קצת, אז אולי אני…‬
‫את לא. אנחנו נצא לסיור. קדימה.‬
‫אז מה אנחנו נעשה?‬
‫אנחנו ננוח.‬
‫היי. חכי לנו.‬
‫הילדה.‬
‫מה בדיוק אנחנו עושים?‬
‫אנחנו מסיירים.‬
‫אנחנו סתם מתרוצצים.‬
‫ככה זה כשמסיירים.‬
‫אני יודעת, אבל אם אין לנו מטרה…‬
‫טוב.‬
‫מה את קוראת?‬
‫סתם דברים של מכשפות.‬ ‫-אולי תראי לנו לחשים חדשים?‬
‫מצטערת, דייוויד.‬
‫נשבעתי להשתמש בכישופים‬ ‫רק כשזה נוגע ישירות ללימודים,‬
‫חוץ ממקרי חירום דחופים, כמובן.‬
‫למה זה לא מפתיע אותי?‬
‫זו לא ממש הרפתקה, נכון?‬
‫אנחנו לא בהרפתקה. אנחנו בחופשה.‬
‫את אמרת שאת רוצה לבלות‬ ‫מבלי שיקרה משהו מוזר.‬
‫כן. אכן אמרתי את זה,‬
‫אבל אני חושבת שיש דברים נוספים במקום הזה.‬
‫למשל, מה העניין עם הפרסות?‬ ‫בטח יש תעלומה מאחוריהן.‬
‫סליחה. למה יש פרסות על כל הדלתות בטופוטן?‬
‫מה? זה נועד להרחיק את הפיות.‬
‫שמעתם?‬
‫פיות. זו יכולה להיות הרפתקת פיות.‬ ‫אנחנו יכולים…‬
‫זה היה מקרה חירום?‬
‫זה בדיוק מה שציפיתי לו.‬
‫סליחה. אלרגיות. אני לא רגיל‬ ‫להיות במקום עם כל כך הרבה דשא.‬
‫הכול טוב.‬
‫אני חושבת שאיכנס פנימה.‬
‫אתם כאן. חשבתי שיצאתם לסייר.‬
‫סיירנו, ועכשיו אנחנו כאן ולא עושים כלום.‬
‫קריאה זה לא כלום.‬
‫הסוללות שלי התרוקנו.‬
‫מה קרה? למה כולכם אומללים כל כך?‬
‫זה השכן שלי, הפוקה.‬
‫אני רוצה לשאול כלי לביצה.‬
‫כלי לביצה?‬
‫כן. כלי לביצה. אבל גדול.‬
‫כלי לביצה גדול?‬
‫וכף.‬
‫סליחה. לא אוכל לעזור לך.‬
‫הוא משנה צורה.‬
‫אבל לא טוב במיוחד. הוא תמיד דומה לעצמו.‬
‫אני רוצה לשאול כלי לביצה.‬
‫מה יש בתיק?‬
‫שום דבר.‬
‫תראה לי.‬
‫לא.‬ ‫-תראה לי!‬
‫לא התכוונתי לאכול אותה.‬
‫זה…?‬
‫זו ביצת ווף.‬
‫אימו המסכנה ודאי הפילה אותה תוך כדי תעופה.‬
‫אוי ואבוי. צריך להחזיר אותה לקן מייד. אבל…‬
‫אני קצת מותשת אחרי הסידורים בדואר.‬
‫אנחנו ניקח אותה.‬ ‫-כן.‬
‫איפה הקן?‬
‫הוא לא רחוק. על הר ממערב לכפר.‬
‫קצת קשה להגיע לשם‬ ‫כשלא מכירים את הדרך.‬
‫אימא שלך נהגה ללכת לשם הרבה.‬
‫את זוכרת את הדרך, נכון, ג'והנה?‬
‫כן.‬
‫אני לא מאמינה‬ ‫שהיא כבר שלחה אותנו לסידורים.‬
‫כשנחזור, לא אעשה שום דבר שלא כרוך בשכיבה.‬
‫ממש חם.‬
‫לך ממני. קישטה.‬
‫מבחינתי, עדיף להניח להם.‬
‫חבר'ה, תתכבדו.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫כן, טעים.‬
‫תודה.‬
‫טוויג?‬
‫הביצה.‬
‫היי.‬
‫תוכל לברוח מהר‬ ‫אם תסדר לעצמך רגליים מתאימות.‬
‫מן הסתם כבר חשבתי על זה.‬
‫ואו. זה ממש מרשים.‬
‫כן?‬
‫איך בכלל עושים את זה? זה מדהים.‬
‫זה כישרון.‬
‫טה-דה!‬
‫לא ייאמן. אתה יכול להפוך את עצמך לכלב?‬
‫אני לא נוהג להיענות לבקשות, אבל…‬
‫ומה איתי? אתה יכול להיראות כמוני?‬
‫לא רע.‬
‫מה עם נחש?‬
‫תודה.‬ ‫-היי!‬
‫סליחה, מר פוקה.‬
‫הילדה, תודה לאל שאת בסדר.‬
‫ברור שאני בסדר.‬ ‫דאגת בגלל הפוקה? הוא לא נראה מזיק.‬
‫לא הוא. זה המקום הזה. אני…‬
‫זה שום דבר. בואי נמשיך בדרכנו.‬
‫זה…‬ ‫-הפוקה.‬
‫נראה שאין לו משהו טוב יותר לעשות.‬
‫קדימה. זה כבר לא רחוק.‬
‫כאן בפנים.‬
‫מכאן.‬
‫ואו.‬ ‫-ואו.‬
‫זה המקום.‬
‫ואו.‬
‫כולם לשמור על שקט, בסדר?‬
‫ואו.‬
‫כל הכבוד, אימא.‬
‫זה מדהים.‬
‫תראו. הקן הזה ריק.‬
‫הוא בוקע.‬
‫תראו אותם.‬
‫זהירות!‬
‫מה נעשה?‬
‫יש דרך אחת לצאת מכאן.‬
‫מה?‬
‫תעשו כמוני.‬
‫רגע!‬
‫מה?‬
‫אתם תהיו בסדר. פשוט תעלו על ווף.‬
‫ואו!‬
‫ואו.‬ ‫-ואו.‬
‫רגע! איפה אלפור?‬
‫זה בכלל לא כמו לרכוב על יונה!‬
‫אימא. נראה לי שעשית את זה בעבר.‬
‫כן!‬
‫ואו!‬
‫כן!‬
‫ראיתם איך טונטו עף הפוך?‬
‫דייוויד, לרגע חשבתי שלא תנחת.‬
‫אף אחד לא הסביר לי.‬
‫עוד יש עליי ריר תינוקות.‬
‫אפשר להציע לכם קינוח?‬
‫אני לא יכולה.‬
‫כן, בבקשה.‬ ‫-כן, בבקשה.‬
‫טוב. אולי רק קצת.‬
‫בבקשה.‬
‫כן, היא נראית טעימה.‬ ‫-העוגה הזאת נראית נהדר.‬
‫אני עדיין המומה מהתמרונים שעשית על הווף.‬
‫זה מוזר. הייתי עושה את זה הרבה כילדה,‬
‫אבל כמעט שכחתי את הכול עד לאותו רגע.‬
‫אני שמחה שכולכם נהניתם.‬
‫אני אודה לפוקה בפעם הבאה שהוא יבוא.‬
‫הצלחות הירוקות צריכות להיות בארון התחתון.‬
‫אני על זה.‬
‫עשית את זה יפה מאוד.‬
‫טוב, למדתי מהטובה מכולם.‬
‫קדימה. השעיר הקטן‬ ‫להוט להתחיל לשחק במשחק הלוח.‬
‫דודה אסטריד?‬
‫רציתי להודות לך על האירוח.‬
‫הייתי לבד עם אימא המון זמן,‬ ‫כך שממש נחמד להרגיש…‬
‫כאילו, את יודעת, כאילו אני…‬
‫הילדה, תמיד הייתה לך משפחה.‬
‫מה את עושה?‬
‫אין כמו לחטט במדפי ספרים של אחרים.‬
‫בואי נתעסק עם כלי נגינה בבוקר, בסדר?‬
‫לילה טוב, הילדה.‬
‫לילה טוב.‬
‫אכפת לך אם אשאיר את האור דולק ואקרא קצת?‬
‫- הפיות של טופוטן -‬
‫פיות.‬
‫תרגום כתוביות: לאה שרמן-קיש‬