"Olen ajatellut sinua paljon näinä kiinnostavina aikoina.
Meillä on paljon juteltavaa.
Höttönen on ihana paikka kesällä.
Sesset lentävät takaisin, ja niityt kukkivat.
Kaipaan teitä molempia.
Toivottavasti näemme pian. Astrid."
HILDALLE
LUKU 1: JUNA HÖTTÖSIIN
Et taida pitää tästä melusta.
Älä huoli. Määränpäässämme on rauhaisaa.
Mitä?
Frida! -Hei.
Etsinkin juuri sinua. -Enhän ole myöhässä?
Et. Äiti on hakemassa lippuja.
Kiva paita, Nisse. -Menikö överiksi?
Ei ollenkaan.
JUNALIPUT
Viisi menopaluuta Höttösiin. -Meitähän on kuusi.
Kukaan ei näe sinua, Alvar.
Entä sitten? Pakko sanoa…
Hyvä on. Anteeksi, kuusi lippua. Mitä enemmän, sen parempi.
Kiitoksia.
Kiitos kutsusta, Hilda. Kiva, että äitisi huoli meidät mukaan.
Kiitä isotätiäni Astridia. Mahtavaa, että tapaatte.
Millainen hän on? -Aika erikoinen. Pidät hänestä.
Fridakin tuli jo.
Ostitko liput?
Kuusi kappaletta.
Nyt odotamme vain…
Anteeksi. Moi.
Taavi.
Myöhästyin.
Eihän juna mennyt vielä? Olettehan yhä täällä.
Ottakaa laukkunne. Kaikki kyytiin.
Taavi, jalat alas, ettei tule valituksia.
Ei hän kuule sinua.
Ettekö haluaisi pelata? Nisse on niin hyvä, että tämä on tylsää.
Yhdeksän, kymmenen.
Pääsin aarreluolaan.
Pelaan lohikäärmegambiittikortin, ja menetät -
viisi elämäpistettä.
Pelini on pelattu.
Emme pelaa nyt.
Milloin viimeksi kävit Höttösissä? Et ole puhunut paikasta.
En ole käynyt siellä. -Mitä?
Kuuletkin meitä.
Isotätini käy aina meillä.
Miksi?
Emme koskaan päässeet matkaan.
Äidin mukaan siellä on kaunista. Hän varttui siellä.
Olemme siis samassa veneessä. Tai samassa junassa.
Huippua hengailla yhdessä. Oikea loma. Ei mitään outoja juttuja.
Seuraava asema Höttönen.
Perillä.
Tänne. Tulkaa. -Kiva asema.
Vain me jäimme kyydistä.
Eikö isotätisi olekaan vastassa?
Onko tuo pitkä tyttö todella minun Hildani?
Astrid-täti!
Mukava nähdä.
Katso aina silmiin tervehtiessäsi, tai paholainen saattaa vastata.
Johanna, pääsitte tänne vihdoin. -Viime kerrasta on aikaa.
Tässä ovat kaverini Taavi, Alvar, Frida ja Nisse.
Hei. -Hei.
Pietaryrttiä ja vedenhengen suolaa tuomaan onnea.
Näet minut.
Allekirjoitin paperit kauan sitten, nuori mies.
Näemmä sopimus pätee yhä.
Älkää Hietsua pelästykö. Se kantaa laukkunne.
Tätä tietä eteenpäin.
Onneksi Hilda palasi ennalleen.
En tiennyt, mitä söisit, jos olet vielä peikko.
Täällä on yllättävän tuttua.
Osittain, mutta asiat ovat silti muuttuneet.
Moni asukas on muuttanut tai kuollut.
Suurin osa taloista on lomamökkejä.
Tämä on turistikohde.
Näköjään.
Miksi ovissa on hevosenkenkiä? -Se on vanha kylän perinne.
Haistatteko tuoksun?
Minä haistan.
Herkulliset leivokset ovat toinen perinteemme.
Haluan maistaa.
Perillä ollaan.
Mitäs sanot?
Täydellistä.
Laskekaa laukut. Olkaa kuin kotonanne.
Tuntuu oudolta palata. Siitä on ikuisuus mutta tuntuu eiliseltä.
Menkäähän lapset valitsemaan huoneenne.
Se koskee sinuakin. Haluathan mieluisan huoneen.
Saammeko mennä minne vain? -Menen tänne.
Kaverit!
Vautsi.
Mitä nuo ovat?
Hilda, onko isotätisi noita?
En ole.
Noituus on silti aina kiehtonut minua.
Täällä teen onnenkaluni.
Tein teille erityiset tervetuliaislahjat.
Mitä ne tekevät?
Ne parantavat, tuovat onnea ja kirkastavat mieltä.
Ja turistit tykkäävät niistä.
Pitäkää ne mukananne.
Miten kauppa käy?
Nyt kun aloitin postimyynnin, en pysy perässä.
Minun pitääkin jakaa tilaukset nyt.
Etkö jää tänne?
Ette tarvitse vanhaa eukkoa vaivaksenne.
Astrid-täti.
Nähdään myöhemmin.
Syökää, tutustukaa kylään ja rentoutukaa. Olette lomalla.
Noidista puheen ollen, minun pitää opiskella, joten…
Eihän. Menemme tutkimaan paikkaa. Tule.
Mitä me sitten teemme?
Me rentoudumme.
Hei, odota meitä.
Hilda!
Mitä me oikein teemme?
Me seikkailemme. -Mehän vain säntäilemme.
Sitähän seikkailu on. -Totta, mutta ellei meillä ole päämäärää…
Okei.
Mitä luet?
Noitajuttuja. -Näyttäisitkö jotain uusia loitsuja?
Valitan.
Käytän taikuutta vain silloin, kun se liittyy opintoihini tai hätätilanteisiin.
Mikä yllätys.
Aika ankea seikkailu.
Emme ole seikkailemassa vaan lomalla. Ethän kaivannut mitään outoja juttuja.
Sanoin kyllä niin, mutta tässä paikassa on tutkittavaa.
Entä ne hevosenkengät? Se on varsinainen mysteeri.
Hei, miksi kaikissa ovissa on hevosenkengät?
Ne pitävät haltiat loitolla.
Kuulitteko?
Tämä voisi olla haltiaseikkailu. Voisimme…
Oliko se hätätilanne?
Tätä olen odottanut.
Anteeksi, allergiaa. Täällä on hirmuisesti nurmea.
Kas noin.
Taidan mennä sisälle.
Olette täällä. Ettekö seikkailekaan?
Seikkailimme, ja nyt emme tee mitään.
Lukeminen on tekemistä.
Akku loppui.
Mitä tapahtui? Miksi näytätte noin surkeilta?
Naapurini pukaherra.
Haluan lainata munakuppia.
Munakuppia vai?
Niin. Isoa munakuppia.
Isoa munakuppiako?
Ja lusikkaa.
Anteeksi. En voi auttaa.
Se on muodonmuuttaja, muttei kovin häävi. Se näyttää aina itseltään.
Haluan lainata munakuppia.
Mitä laukussa on? -Ei mitään.
Näytä.
Enkä. -Näytä.
En aikonut syödä sitä.
Onko tuo…
Sessen muna.
Sen emoparka varmaan pudotti sen lentäessään.
Voi sentään. Tämä on palautettava pesään heti, mutta…
Postien jakelu väsytti minut.
Me viemme sen.
Joo. -Missä pesä on?
Se ei ole kaukana. Vuorella kylän länsipuolella.
Reitti on vaikea, jos sitä ei tunne.
Äitisi tapasi käydä siellä.
Muistathan reitin, Johanna?
Jep.
Uskomatonta, että hän laittoi meidät asioilleen.
Loppuajan vietän makuuasennossa.
Onpa kuuma.
Pois! Hus.
Anna niiden pörrätä.
Olkaat hyvät.
Kiitos. -Kiitos.
Ihanaa.
Kiitos.
Nuppi.
Muna.
Hei.
Karkaisit nopeammin oikeilla jaloilla.
Keksin minä sen itsekin.
Vau. Tosi vaikuttavaa.
Onko?
Miten teet tuon? Ihan mahtavaa.
Se on lahja.
Tadaa!
Uskomatonta. Voitko tehdä itsestäsi koiran?
En yleensä ota toiveita, mutta…
Entä minä? Voitko muuttua minuksi?
Ei hassumpaa.
Entä käärmeeksi?
Kiitokset. -Hei!
Anteeksi, puka.
Hilda, onneksi olet kunnossa.
Tietenkin. Pelkäsitkö pukaa? Se vaikuttaa vaarattomalta.
En sitä vaan tätä paikkaa.
Unohda se. Jatketaan matkaan.
Onko tuo… -Puka. Sillä ei ole muuta tekemistä.
Tulkaa. Olemme lähellä.
Tuolla.
Tätä tietä.
Tämä on se paikka.
Jopas.
Olkaa hiljaa.
Vautsi.
Hyvä, äiti.
Ihan mahtavaa.
Tuo pesä on tyhjä.
Se kuoriutuu.
Mitä?
Katsokaa niitä.
Varokaa!
Mitä nyt?
Meillä on vain yksi keino. -Mikä?
Seuratkaa minua.
Odota!
Mitä?
Ei hätää. Hypätkää sessen selkään.
Odottakaa! Kenellä on Alvar?
Kyyhkyllä ratsastus on ihan erilaista.
Äiti. Olet tehnyt tätä ennenkin.
Nisse lensi ylösalaisin.
Luulin, ettei Taavi tule alas. -En osannut laskeutua.
Olen yhä ihan vauvalimassa.
Saako olla jälkiruokaa? -Ei mahdu.
Kyllä, kiitos.
Olkoon. Ehkä vähän.
Kas tässä.
Näyttää herkulliselta. -Kakku näyttää hyvältä.
Ratsastit sessellä taidokkaasti.
Outoa. Tein sitä usein lapsena, mutta olin kokonaan unohtanut.
Kiva, että kaikilla oli hauskaa.
Kiitän pukaa, kun se tulee taas.
Vihreät lautaset alakaappiin.
Selvä.
Tiskasitpa ne hyvin.
Olinhan mestarin opissa.
Mene. Pikkukarvapallo haluaa aloittaa lautapelin.
Astrid-täti.
Kiitos, että kutsuit meidät.
Olin kaksin äitini kanssa pitkään. On tosi kiva, että…
Ihan kuin minulla olisi…
Sinulla on aina ollut perhe.
Mitä sinä teet?
Hyllyjen penkominen on parasta.
Jätetään musisointi aamuun.
Hyvää yötä.
Öitä.
Haittaako, jos luen hetken?
HÖTTÖSTEN HALTIAT
Haltioita.
Tekstitys: Tiina Valjanen