EN ORIGINAL-DOKUMENTÄRSERIE FRÅN NETFLIX
Nuuk-fängelset, Grönland.
Det öppnade för bara fyra månader sen
och inhyser några av landets farligaste brottslingar.
Det eskalerade snabbt.
Där och då beslutade jag: "Han ska dö."
Tidigare skickades Grönlands värsta brottslingar till Danmark,
Grönlands tidigare kolonialmakt.
Nu kommer fångarna att avtjäna sina straff
i Grönlands första högsäkerhetsfängelse.
Känns det som att du blir bestraffad?
Det är som ett hotell.
Det är ett djärvt, humant experiment.
Jag tror inte att det blir bättre
om vi bara låser in folk och kastar bort nyckeln.
Men i det här starkt sammanhållna samhället,
kan landets farligaste brottslingar kontrolleras av vakter de växte upp med?
Jag tror att de är rädda för fångarna.
Är du rädd för vakterna?
Vad är det som är så roligt?
Jag heter Raphael Rowe.
Jag ska tillbringa en vecka i det här högsäkerhetsfängelset.
Det är inte första gången jag skakar galler.
Jag dömdes i Storbritannien för ett mord jag inte begick
och dömdes till livstid utan villkorlig frigivning.
Det tog 12 långa år att rentvå mitt namn.
Nu reser jag runt i världen för att ta reda på hur livet verkligen är
i några av världens hårdaste fängelser.
Grönland är världens största ö,
ändå bor endast 57 000 personer här.
Trots sin skönhet, har det här arktiska landet ett mörkt förflutet.
Under Danmarks kolonialstyre tvingades jaktsamhällena här in i städer,
vilket förstörde deras levnadssätt och skapade ett arv av sociala problem.
Idag har Grönland bland det högsta antalet våldsbrott och sexbrott i världen,
med en dubbelt så hög mordstatistik som i USA.
Ändå finns det endast 148 poliser i hela landet.
Jag är i Nuuk, ett litet samhälle där alla känner alla.
Jag ska ge mig ut med de som patrullerar det här starkt sammanhållna samhället.
Jag vill ta reda på hur det är att upprätthålla lagen
när man känner de flesta man håller koll på.
Herregud.
Det har precis kommit in en rapport om en våldsam attack.
Man ser tydligt vem det är även om han har keps. Ni vet säkert…
Ja, vi känner honom. Vi ska gripa honom.
Polisen ger sig iväg för att hitta angriparen.
Vad tror ni är unikt med att vara polis här på Grönland?
Vi känner nästan alla.
Ni kanske gick på samma skola?
-Ja, ibland. Det händer. -Okej.
Ibland är det bra att man känner folk.
Det är lättare att prata med dem
och lugna ner dem när de känner personen som ska gripa eller prata med dem.
Nu måste polisen hitta angriparen.
Men det tar inte lång tid i det här lilla samhället.
Han kan riskera att dömas till fängelse.
Grönland har inte haft ett eget högsäkerhetsfängelse tidigare.
Våldsbrottslingar skickades till Danmark för att avtjäna sina straff.
Nu har de ett eget fängelse. Såna män, som utför oprovocerade attacker,
kan komma att hamna i deras nya fängelse här i Nuuk, Grönlands huvudstad.
Jag ska tillbringa en vecka i det här toppmoderna fängelset.
Det har endast varit öppet i fyra månader
och inhyser några av landets farligaste brottslingar.
De har byggt ett nytt fängelse här på Grönland.
De anser att grönländska fångar
borde sitta inne här i sitt eget land, i sitt eget samhälle.
Det är en stor chansning.
Är det här landet, där vakter och fångar växte upp i samma samhälle,
redo att hantera sina våldsammaste brottslingar?
Jag ser bara sten och snö.
Och havet. Det är en vacker syn.
Det är en påminnelse om vad de kommer att missa.
I synnerhet de som ska avtjäna väldigt långa straff.
Här är fängelset.
Här är det.
Mitt hjärta bultar.
Jag är lite orolig, jag vet inte vad jag ska förvänta mig.
I fängelset finns det några grova brottslingar.
Majoriteten av vakterna är grönländska invånare
som nyligen slutfört sin utbildning, men inte alla.
-Hej. -Hej.
Karsten, en av de få erfarna vakterna, sköter min handläggning.
Ta av handbojorna.
Du måste ta av dig alla kläder
och tömma fickorna.
-Ska jag ge dig min klocka? -Ja.
Öppna munnen. Okej, tungan…
-Ja. Mycket bra. -Ja.
Gå.
Du kan klä på dig nu.
Vad letar ni efter när ni genomsöker en fånges kläder?
Mobiler, vapen, hasch…
Är det den främsta drogen?
Ja.
Okej.
Du överraskade mig, inte på grund av din aggressivitet,
-utan för att du skakade min hand. -Ja.
-Det var obekvämt för mig. -Ja.
Vi skakar hand med alla fångar som kommer hit.
-Hej. -Hej.
Det här nya fängelset har endast en kapacitet på 48 personer.
Okej. Om du följer mig…
De flesta fångarna har återvänt från Danmark och är extremt farliga.
Ändå förs jag till min cell av en ny vakt som aldrig har jobbat i ett fängelse förr.
Om du följer med mig hit…
Den har en jäkla hiss.
Det är som att vara i ett lägenhetshus, inte ett fängelse.
Och…
…stämningen, designen, utseendet, lukten och intigheten av det här stället,
har redan avväpnat mig.
Det är meningen att det ska vara avslappnande för…
…du vet, fången som ska bo här.
Jag är på väg till den säkraste delen: Avdelning A.
Den inhyser fångarna som bedöms vara farligast.
Här kommer du att bo.
Är det här cellavdelningen?
Ja.
Ska jag gå in här?
-Ja. -Okej.
Herregud, kolla på det här.
Det här ser inte ut som en cellavdelning, eller en sån cellavdelning…
…jag är van vid.
Jag vet inte om jag väntade mig att komma hit
med uppblåst bröstkorg, redo för strid.
Okej.
Så här bor jag?
Ja.
Hittills är allt jag har sett helt nytt.
Okej.
Det finns en tv, en lampa, några skåp, ett kylskåp, ett fönster…
…en dusch och en toalett.
När det kommer till fängelseceller, kan man inte be om mycket mer.
Man kan tycka att det här är för mycket att erbjuda en fånge
som har begått ett brott.
Hallå.
Du är den nya killen.
-Ja. Hur är det? Jag heter Raphael. -Kali.
-Kali? -Raphael?
Ja.
-Var kommer du från? -London.
-London? -Ja.
Och du? Är du från Grönland?
Ja. Helt och hållet.
Bor du här på den här avdelningen?
Ja, jag är din granne. Jag bor bredvid.
Det har varit lite konstigt sen jag kom hit.
Det känns väldigt… Väldigt annorlunda från andra fängelsen…
För att det är det.
…där vakterna är…
Alla vakter är nya.
De vet inte vad de håller på med.
Det är därför man känner så när man kommer hit, som: "Va?"
-Okej. -De verkar trevliga, men…
-Visa mig runt, för jag… -Ja.
Det första jag vill visa dig…
-Okej. -Vet du vad det är?
Är det cigarettmärken? Folk bara…
Nej, hasch.
Från där folk har rullat en joint?
Det var faktiskt min bror som bodde här.
-Din bror. -Ja, han bodde här.
Alla de här brännmärkena…
För att de brukade sitta här och blanda.
Sen ramlade lite av haschet ner på golvet…
-Och brände… Okej. -…och de stampade på det.
Jag blir överraskad över hur öppet mina medfångar pratar om droger här inne.
Sköter man sin egen tvätt eller är det ett jobb?
Nej, det är ett jobb. Det är faktiskt mitt jobb att tvätta, men…
Så du är tvättare? Du tvättar åt folk?
Ja.
Du är anställd av fängelset och du får betalt.
-Ja. -Hur mycket får du?
Jag får bara, vad…
…12 kronor i timmen.
Så…
Men tillräckligt för att köpa vad du behöver?
-Åh, nej. -Nej.
Kan man även få pengar inskickade?
Ja.
Om man verkligen vill leva bra här…
…måste man langa lite grejer, okej?
Man måste langa grejer. Vad för grejer?
Allt från hasch till…
-Allt man kan langa. -Okej.
Så det här är gemenskapsutrymmet där man kan snacka och…
Ja. Kolla på tv. Vi äter här.
Det känns väldigt lättsamt,
men de här männen är labila, grova brottslingar.
Det är inga vakter i närheten.
Blir ni lämnade här… Är det inte en vakt här med er hela tiden?
Nej.
Vakterna håller sig för sig själva.
Fängelsens policy går ut på att uppmuntra fångar att laga egen mat,
eftersom det utvecklar självständighet.
En av dem, Marshall, har erbjudit sig att göra en smörgås åt mig.
Ja.
Hur länge ska de hålla dig inlåst?
-Jag har inget frigivningsdatum. -Vilket brott dömdes du för
om inte du har ett frigivningsdatum?
Jag klådde upp en knarklangare.
Jag köpte hasch och langaren var en skitstövel.
Hur illa klådde du upp den andra personen?
Jag slog honom i bakhuvudet så att han svimmade och sen gick jag.
Har du suttit inne förr?
Ja.
Ja, jag har slagit ner poliser,
vakter och andra personer… Ja.
Ja.
Marshall fördes hit från ett fängelse i Danmark för sex veckor sen.
Jag vill veta om det funkar för honom att vara tillbaka i sitt eget samhälle.
Skickade de hit dig eller bad du om att få komma tillbaka?
Jag blev tillfrågad.
Jag är grönländare så jag sa självklart ja.
Har du familj här? Bröder och systrar?
Jag har åtta syskon. Min lillebror är polis.
Har du en bror som är polis?
Så ni är på motsatta sidor av väggen. Visst?
-Har han nånsin gripit dig? -Nej.
Nej.
Hela Simismiuts polisstyrka har jagat efter mig många gånger,
iklädda sina SWAT-utrustningar.
Varför är du så våldsam?
Kanske för att jag blev slagen mycket när jag växte upp.
Jag blev alltid slagen när jag stal pengar.
Är du rädd för vakterna?
Nej.
Skiljer sig vakterna här från vakterna i Danmark?
Självklart.
Vad är det som är så roligt?
Ja, det är stor skillnad.
Menar du att de är naiva?
Ja.
Jag brukade kontrollera dem i Danmark, men här vill jag inte göra det.
Flytten till Grönland verkar förändra Marshalls inställning till auktoritet.
Jag vet bara inte vad jag ska tycka om upplägget här.
Jag vet inte hur jag ska ta det. Det är inte som en cellavdelning, det är…
Jag upprepar "oroande."
Det är för bekvämt.
Sen träffade jag Marshall.
Han och alla de andra fångarna har beskrivits som farliga män.
Grönland för tillbaka sina farligaste fångar från Danmark.
Och nu är jag mitt i smeten.
Klockan är 21.00 och alla blir inlåsta för natten.
Jag kan ta en dusch,
jag kan ta en kall dricka,
men jag kan inte gå ut genom dörren efter klockan nio.
Jag är på ett ställe som kan knäcka en mentalt…
…på grund av dess restriktioner.
DAG 2
Det är min första morgon och jag har ett terapimöte att gå på.
-Hur är det? -Vi förbereder inför julen.
Inför julen?
-Jag sa ju det. -Okej.
Vad ska du göra med den?
Sätta upp den.
-Sätta upp den på väggen? -Ja.
Så vem har organiserat det här?
-Har ni organiserat det här? -Ja.
Kommer ni utifrån eller är ni personal?
Jag är personal.
Okej. Är du också personal?
Ja, jag är socialarbetare.
Ska jag göra en sån här kedja?
Ja, det kan du göra.
Så handlar det här enbart om dekoration eller är det terapi?
Vi kommer in i julandan.
Okej. Det här är väldigt humant, visst?
Jag vet inte om det är bra. Det får en att inse vad man missar.
Vad snäll du är. Tack, Kali.
Det är varmt.
Ja, okej.
Så är du en volontär?
Nej, jag är lärarinna.
Jaha.
Undervisar du i eller utanför…fängelse?
-Utanför. Ja. -Okej.
Hon var faktiskt lärarinna på min skola.
Så du kände honom när han var en ung man?
-Ja. -När jag var en liten skit, ja.
-Är han fortfarande en liten skit? -Nej. Han är snäll.
Det är galet.
Så du har känt honom sen han var en ung man.
-Du känner till hans historia. -Ja.
Så vad tycker du om det här nya fängelset?
Det är som ett hotell.
Är det bra eller dåligt?
Bra, tycker jag.
Det här är helt klart välment,
men det är inte ordentlig rehabiliteringsterapi.
Och det är en komplicerad dynamik
när fångarna har känt personalen sen barnsben.
Sen ser jag en fånge och en vakt dela en cigarett, som gamla vänner.
Vi har inte träffats. Jag heter Raphael. Hur är läget?
-Mikael. -Mikael.
-Det här är ett rökrum… -Ja.
-…så ni röker inte i era rum? -Nej.
De får inte ha tobak i rummen.
-Såvida inte man smyger in lite. -Det är okej.
-Jag röker inte inomhus. Det är inte bra. -Okej.
Hur länge har du suttit i fängelse?
I sju månader.
Jag har ett år och tio månader kvar.
-Okej. -Ja.
Vad var det för?
Smuggling av hasch från Danmark till Grönland.
-Drogsmuggling. -Ja.
Han förnekar det.
Han har två veckor på sig om han vill överklaga.
-Det stämmer. -Okej. Tänker du göra det?
Ja. Jag ska prata med min advokat från Danmark först.
-Men är du en smugglare? -Nej.
-Kanske lite ibland. Ja. -Okej, ibland.
-Okej, det är bra nog. -Ja.
"Jag är ingen smugglare, men kanske ibland."
Exakt.
Okej. Har du suttit inne förr?
Ja, i tio månader. För…
…kokain och amfetamin.
-Okej. Droger igen. -Ja.
-Smuggling. -Ja.
-En yrkessmugglare. -Ja.
Hur är fängelset här jämfört med Danmark?
Det här är ett nytt fängelse.
-Systemet funkar inte så bra just nu. -Nej.
Det är inte bra när… Vakterna är okej,
utomhusområdet är jättebra, rummet är bra…
-Ja. -Det är bättre i Danmark.
Att vakter och fångar hänger på det sättet händer inte i de flesta fängelsen.
I köket är det dags för lunch
och jag vill ta reda på mer om min granne, Kali.
Hur länge har du varit här?
När jag kom hit hade jag redan suttit inne i sju år.
-Okej. -Så…
-I Danmark? -Ja.
Så du är en av fångarna de tog hit från Danmark.
Ja.
-Ville du komma tillbaka? -Ja.
Det här är min hemstad, det här är mitt land.
Luften, den är min.
Hur var fängelset i Danmark?
De behandlar oss mycket bättre i Danmark.
De är mer pratsamma i Danmark, de tar hand om en.
Om man har en dålig dag, kommer vakterna in
och frågar: "Är du okej? Vill du gå ut? Vi går ut.
Äter du?"
De tar hand om en om man har problem.
För att de är erfarna, utbildade
-och hanterar folk som du hela tiden. -Ja.
Om jag blev arg frågade de: "Varför? Varför är du arg?
Snälla, berätta," så hjälper de en.
Vakterna håller sig för sig själva.
Om jag sa: "Kom och ät med mig,"
skulle de bli rädda. De skulle inte veta vad de ska göra.
De skulle stå där och säga:
"Jag vet inte om jag får." De skulle gå sin väg.
Och om jag säger: "Jag har en dålig dag. Jag är ledsen."
Det är farligt, de kanske låser in mig.
I Danmark behandlade de mig väl.
-Vad är den här avdelningen för? -Överfall,
stöld,
många små saker och mord.
Jag är faktiskt den enda, så…
-Så du sitter inne för mord? -Ja.
Vad hände?
Jag växte upp på ett barnhem.
Jag var illa däran.
Mina vänner bara dog, en efter en.
-Dog? -Ja, självmord.
-På riktigt? -Ja.
Det är ett stort problem här på Grönland.
Jag vet inte varför, folk bara dör här.
Jag försökte prata om det, men det jäkla grönländska sättet
är att fatta sig kort.
Vi pratar inte om saker.
Alla grönländare gick omkring och sa:
"Vi har inga problem här.
Det här är det bästa och vackraste landet i världen."
Ja, fan ta dig.
Det är det inte.
Folk bara dör.
Självmord, övergrepp mot barn…
Våldtäkt är ett enormt problem.
Dödandet var på grund av ilskan, hatet.
Hatet…
…gentemot mitt eget folk.
Så jag tänkte:
"Alla överger mig hela tiden,
så antingen tar jag livet av mig själv eller av nån annan."
Och mannen du mördade?
Var det nån du kände?
Nej.
Jag var på en fest med mina vänner och vi pratade om… Vi pratade om politik.
Jag är kommunist.
Och…
…det eskalerade snabbt. Då…
…där och då beslutade jag: "Han är mitt folks fiende, han ska dö."
Sen dödade jag honom.
Jag visste inte vad jag gjorde.
Jag styrdes av rent hat och ilska.
Jag kunde inte se, jag kunde inte tänka.
Mitt problem är att jag får tunnelseende när jag blir arg.
Jag tänker inte, jag känner inte…
Hur dödade du honom?
Jag slog honom och slängde ner honom från taket.
-Med dina bara händer? -Ja.
Det är… Efter den dagen blev jag galen.
Jag brydde mig inte om nåt längre.
Det är annorlunda att prata om det nu.
Jag uppskattar att du delar med dig.
Du har suttit i fängelse i sju år och förlikat dig med vad du har gjort.
Men det viktigaste är, ångrar du vad du gjorde?
-Självklart. Varje… -Är du ångerfull?
Varje dag.
Varje dag när jag ser mig i spegeln,
säger en liten röst här inne: "Du är en mördare."
Resten av mitt liv.
För tillfället är det fängelse utan slut för Kali,
eftersom han avtjänar ett obestämt straff.
Det känns som att han är långt ifrån att förlika sig med sina inre demoner.
Nuuk må vara ett högsäkerhetsfängelse med Grönlands farligaste fångar,
men för att hjälpa deras rehabilitering
får skötsamma fångar lämna fängelset för att jobba i stan.
Jag ska träffa en kille som heter Nikolai
som får lämna fängelset varje dag för att jobba.
Han har erbjudit mig att följa med till hans arbetsplats.
Ganska progressivt, va? Jag menar…
-Nikolai? -Ja.
Hej. Raphael.
-Hej. Trevligt att träffas. -Trevligt att träffas.
Jag har fått höra att jag får följa med dig till jobbet.
-Det är tidigt på morgonen… -Självklart.
-Är det nåt du gör varje dag? -Ja.
Varje morgon kör Nikolai genom det här högsäkerhetsfängelsets grindar
för att jobba på ett båtvarv.
Hur länge har du jobbat här?
Sen precis efter att jag fick min dom.
Hur fick du jobbet?
Min kollega är en vän.
Så jag tänkte: "Vet du vad? Jag tar det."
-Tjänar du pengar? Får du betalt? -Ja.
Jag får rätt bra betalt.
Jag tjänar mer än vakterna.
-På riktigt? -Ja.
Vet de om det?
Jag tror det.
Wow, så fängelse lönar sig.
Ja, tydligen.
Nu är vi framme.
Fängelset låter Nikolai reparera båtar i en kommersiell verkstad i hamnen
för att hjälpa honom få ett jobb när han frisläpps.
Det är en enorm förtröstan att sätta till en fånge.
Vi har båten runt hörnet här.
Ser du…
-Är det båten du jobbar på? -Ja.
Ångorna är starka här inne, va?
Det är för att jag precis öppnade dem. Jag är van, jag märker det inte.
Jag tänkte säga det, men jag blir lite påtänd här.
Ni vet, bara… Oj.
-Ja, det är en gratis tripp. -Ja.
Jag vet inte, Nikolai surrar runt. Det här är det han gör.
Han lämnar fängelset och jobbar.
Det är intressant. Hur många vet, förutom de han jobbar…
Han får inte bara jobba här, han får åka in till stan.
Han ser inte ut som en brottsling, för de ser inte ut på ett visst sätt.
Så han går ner för gatan precis som vem som helst.
Men han måste återvända till fängelse. Väldigt få kommer att veta om det.
Hur hamnar nån som du i fängelse?
Jag blev påkommen med att smuggla in tre kilo hasch från Danmark.
-Så du är knarklangare? -Ja.
Vad är gatuvärdet för den mängden hasch?
Över en miljon.
Så det motsvarar ungefär en miljon pund…
-Ja. -…på gatan.
Ja.
Wow, det är mycket pengar.
Vilket straff fick du för den mängden droger?
Två år och två månader.
Är det första gången du sitter inne?
-Nej. -Okej.
Jag satte inne i Danmark för att ha stulit bilar.
Okej.
Skulle du beskriva dig själv som en yrkesbrottsling?
Till och från, men jag har inte åkt in och ut ur fängelse.
-För att du inte har åkt fast? -Exakt. Ja.
Men nu är jag 35 år och jag har två barn att ta hand om.
När allt det här är över så är jag färdig.
-Du är färdig. -Ja.
Är det frestelsen? Var det bara…
Flyga första klass, fina hotell, många semestrar…
-Är det vad drogerna ger? -Ja.
Är det nåt du måste ge upp nu?
Ja.
Så hur åkte du fast?
Det låg i min resväska.
-Så uppenbart? -Ja.
Men det handlar om hur man packar det, så att inte hundarna känner lukten.
Det är bara…
-Gå inte in på alltför många detaljer. -Nej.
Jag vet.
Hur är det att avtjäna sitt straff i det nya fängelset?
För… Du är fortfarande inlåst om natten.
Sa du att du inte får lämna fängelset efter klockan sex?
De låser ytterdörren på kvällen.
-Men du kan gå runt inomhus? -Ja.
Känns det som att du blir bestraffad?
-Nej. -Så det känns inte som ett fängelse?
Det är som ett hotell.
Jag åker dit, sover och åker ut igen på morgonen.
Det är som ett hotell.
-Tack för att du delade din historia. -Ingen fara.
Vi ses senare.
Ja. Okej, coolt. Jag är nog tillbaka runt fem.
-Okej. -Men jag åker igen vid sex.
Jag har faktiskt en dejt ikväll.
-Schysst. -Ja.
-Du är en kvinnokarl. -Det är som det är med tjejerna.
Det är som det är. Okej, Nikolai, vi ses senare.
Ja, vi ses.
Det verkar meningslöst att låsa in Nikolai om natten,
till en hög kostnad för staten, när han får komma och gå som han vill.
Jag har aldrig sett nåt liknande.
Det här fängelset funkar verkligen bra för honom.
Han sa att han skulle gå på dejt ikväll.
Han är en fånge som avtjänar ett straff, men han ska ut på dejt.
Rehabilitering är grundläggande,
men hans inställning är: "Det här är ett semesterläger."
Jag är tillbaka på avdelning A med den dömda mördaren Kali.
Det blir inga resor till stan för honom.
Istället är det ännu en kväll i hans cell.
Det här är min cell.
Det blir rörigt när jag…
Du väljer hur du vill ha det i ditt rum.
-Är det din tv? -Ja.
Ja, vi har bara tre fungerande kanaler.
På tv:n?
Ja, det är skitkanaler. De visar skit.
Det här är min Blu-ray-spelare.
-Kan du titta på dvd:er? -Ja.
-Är det här ditt PlayStation? -Ja.
För vissa skulle säga: "Han borde bestraffas.
Han borde inte få ha såna saker."
De som tänker så vet inte ett jävla skit.
För…
…straffet… Jag bestraffas redan genom att de fråntar mig min frihet.
När Kali visar mig sitt PlayStation, får jag syn på en mobil.
Det är ingen smarttelefon, det är en fängelsetelefon.
Så du får den från fängelset?
Den kan inte ta bilder eller använda internet.
Det är en vanlig mobil.
Okej, det här är sanslöst. Det faktum att fängelset…
…ger dig en mobil du kan använda för att ringa ut ur fängelse
är nåt jag aldrig har hört förr.
Jag tycker att det är lysande.
Det är begränsat för att, som du sa, du kan inte ta foton
eller använda internet… Så vem kan du ringa?
Min familj.
Jag… Vilket nummer jag vill.
De lyssnar, de vet vad man säger.
-De övervakar era telefonsamtal. -Ja.
-Kan du ta emot och ringa samtal? -Ja.
Så din familj kan ringa dig?
-När som helst på dygnet? -Ja, vid midnatt…
Jag måste säga att jag är imponerad.
Det är faktiskt en livräddare.
För dagen jag var deppig, hade jag ingen att prata med.
Så jag ringde min mamma, min bror, min familj…
Jag kan prata med dem
och de kan prata med mig.
Att kunna prata med sin egen familj är absolut nåt positivt.
Det är skillnaden mellan framgångsrik rehabilitering och en framtid utan hopp.
Det är dag fyra.
Fångar från avdelning A får gå ut en timme om dagen för att träna.
Så vi ska träna.
Och så nära Arktis, innebär det att skotta snö.
Eftersom de här killarna inte vet när de kommer att frisläppas,
ger den fantastiska utsikten över Grönland lite tröst.
Raph, du måste förstå att vi har saknat det här.
Vi kan se båtarna, sälar…
Ibland kommer det valar.
-På riktigt? -Och vi kan se… Ja.
Det är jättebra.
Och ibland när vi kollar dit, tänker vi på hur våra förfäder seglade.
Åtminstone jag.
-Det är skönt att komma ut. -Ja.
Ja, även om det är kallt.
Man kan leka med maskinen.
Den är för den lata mannen.
-Den är för den fantastiske mannen. -Okej.
Jag trodde att det här var enkelt. Det här är svårt!
Tryck ner lite.
Det börjar funka.
Det här är inte lätt.
Han gör det bra.
Jag ska även ta bort allt det här.
För grönländare som Kali, som var inlåsta i Danmark,
är det här en väsentlig del av vilka de är.
Jag saknade det här. Det här är mitt hem.
-Är det vad du minns? -Ja. Det är bra snö.
Var det så här när du var barn?
Ja. Jag har alltid älskat snö.
Det låter som att du hade en idyllisk barndom.
-Nej. -Så du hade några fina upplevelser?
Ja, självklart.
Men vi blev förstörda av systemet.
Min familj hade en kris när min storebror dog i en olycka.
Vad hände?
Han drunknade.
-På riktigt? -Ja.
Så…
…allt föll isär.
Mina föräldrar kunde inte ta hand om oss längre.
De tog oss till ett barnhem.
Hur gammal var du då?
Runt sju.
Var det då du började spåra ur lite?
Självklart. Jag saknade mitt hem, mina föräldrar…
De skulle hämta oss, men…
…personalen på barnhemmet sa: "De vill inte ha dig. De älskar dig inte."
-På riktigt? -Ja.
Det var lögner. Min mamma…
Mina föräldrar kom till barnhemmet för att försöka hämta oss,
men de skickades iväg.
Vem skickade iväg dem?
Personalen.
Var kom personalen från?
-Var de grönländare eller…? -Staten.
Jaha, det var staten. Du var en…
Okej.
Under tiden då Kali omhändertogs, blev infödda grönländare
ofta diskriminerade och ansågs vara olämpliga föräldrar av danska myndigheter.
Såna inställningar skadade allvarligt Kali och många andra inhemska grönländare.
Jag föraktade min familj då.
Jag fick höra en massa lögner. Jag var barn och jag trodde på dem.
Det påverkade oss resten av livet.
Att få höra att ens föräldrar inte älskar en.
Det måste vara hemskt.
Har du en relation med din familj
-och dina föräldrar nu? -Ja.
Jag älskar dem!
-Besöker dina föräldrar dig? -Ja.
Du verkar vara tillfreds.
Du är en våldsam man, du begick ett hemskt mord…
Tja…
…jag kan aldrig förlåta mig själv för vad jag har gjort.
Och…
…jag vet inte vad jag ska göra med den skulden.
Jag har sett många andra fångar som har begått såna brott. De blir galna.
Och…jag vill inte bli galen.
Det är så jag ser det.
Skulle du säga att fängelse har rehabiliterat dig?
Jag har rehabiliterat mig själv.
Trots vad Kali säger, oroar jag mig för att flytten tillbaka till samhället
han känner har skadat honom så illa, kan göra hans rehabilitering svårare.
Hittills har jag blivit förvånad över hur få vakter det finns i fängelset.
Men idag ska jag tillbringa tid med dem
och jag börjar med Karsten, säkerhetschefen.
Hej.
-Så det här är kontrollrummet, va? -Ja.
Jag ser att ni har många skärmar.
Ja.
Vi har kameror runt hela fängelset.
Vi kan öppna grinden härifrån.
Vi kan tända lampor.
Vi kan se alla hörn ute.
Jag tror att det är det mest högteknologiska fängelset i norra Europa.
Medan övervakningssystemet är imponerande och innebär att de behöver färre vakter,
kan det aldrig ersätta det värdefulla stöd personal kan ge fångar.
Lene är en traditionell, dansk vakt
som är van vid det danska sättet att göra saker på.
Hon ogillar det nya fängelsets tillvägagångssätt.
Hur är det här fängelset och hur man gör saker här
i jämförelse med hur man gör i Danmark?
De har inget system här uppe.
När vi kom hit för två månader sen fanns det inget alls.
-Ingen struktur? -Nej.
-Ingen disciplin? -Nej.
Då gör de dumma saker,
som att röka hasch och såna saker.
Det jag tycker är väldigt intressant är bristen på vakter.
-Det har bara en känsla av tomhet. -Ja.
Jag är van vid fängelser med regimer:
-Vakna kl. 07.00, stå bakom dörren… -Ja.
Det gillar jag.
-Har de inte det här? -Nej. Det är inte bra.
Jag misstänker att en sån liten befolkning…
Ja. Det funkar inte.
För mina kollegor kan bo granne
med en fånges familjemedlem.
Det kan vara deras pappa, deras mamma…
Tror du att det…
…gör vakterna rädda för fångarna?
Ja.
Jag tror att de är rädda för fångarna…
…för att när de har avtjänat sitt straff, måste man bo nära dem.
Ett fängelse kan inte fungera så, va?
Nej.
Tror du att det är ett misstag?
Hela fängelset och hela idén… Tror du att det är ett misstag?
Nej, jag tror att idén är okej.
Men jag tror…
…att om man tog hit några vakter från Danmark…
Fler än fyra.
Vi är bara fyra nu.
-På riktigt? -Ja.
Det skulle kunna hjälpa mycket.
Jag kan inte tro mina öron.
Personalen är rädda för fångarna, det finns ingen regim, ingen disciplin…
Jag tror inte att det är för att fångarna är tuffa och farliga
och kan skada en vakt.
Det handlar mer om att det är ett sånt litet samhälle
att de känner varandra.
Så fångarna kan manipulera,
de kan vara hotfulla utan att faktiskt hota.
Deras bror kan bo bredvid vakten som låser in dem.
De behöver bara ge dem en kort blick eller ett kodat meddelande:
"Om inte du ger mig och låter mig göra vad jag vill…"
Hon sa att de röker hasch och att ingen kan göra nåt åt det.
De gör det helt utan kontroll.
Även om det är nytt, är det viktigt att vakterna har respekt och auktoritet.
Det är svårt på en plats där alla känner varandra.
Det bara, isiga landskapet bortom fängelseväggarna
är en konstant påminnelse om jaktkulturen
som finns i hjärtat av en grönländares identitet.
Fängelset provar en radikal strategi
för att bevara fångarnas kontakt med sitt arv.
De tillåter även de grövsta brottslingarna att åka på jaktresor.
Jag ska ge mig ut med Aku, en fånge,
två vakter och ett jaktgevär för att leta efter sälar.
De ska ta ut geväret ur bilen som…
…fången kommer att få använda, jag kommer att få använda…
Hoppas jag.
God morgon. Raphael. Trevligt att träffas.
Jonas. Trevligt att träffas.
Vi är på väg in i fjorden, till ett område som är känt för sälar.
Sälkött är en favorit på Grönland.
Om vi skjuter en, kommer den att slaktas på plats
och köttet tas till fängelset för middag.
Brukade du jaga innan du åkte in i fängelse?
-Ja. -Gjorde du?
-Ja. -Säljakt?
Ja.
Vi har kommit till den bästa platsen för sälar.
Geväret är laddat och klart.
Det har en räckvidd på 1 800 meter.
Nu måste vi bara vänta.
Hur länge har du suttit i fängelse?
I ett år och åtta månader.
Hur långt är ditt straff?
Åtta år.
Vad sattes du i fängelse för?
Jag dödade en man.
Dödade du en man?
Ja.
Efter omåttligt drickande.
Och du får redan komma ut ur fängelset. Det är rätt liberalt,
folk skulle säga att det är skandalöst.
Vad tycker du?
Det är bra för mig att komma ut.
Var han nån du kände? Var han en vän?
Han var en främling. Jag kände honom inte.
Hur gick det till?
Jag slog honom och…
…kastade honom i vattnet.
Vad gjorde han som gjorde dig så arg?
Jag vet inte. Jag minns inte.
Ett vittne berättade vad jag gjorde.
Hur känner du för det faktum att du dödade en annan man?
Jag gråter
och jag är ofta deprimerad.
Ja.
Hur ser du dig själv nu?
För folk i samhället här kommer att se dig som en mördare.
Om jag kommer över det faktum att jag dödade nån
och beter mig väl, kommer det kanske att bli okej.
Jag tror det. Ja.
Det är otroligt att jag får segla
och jaga igen.
Det här unika privilegiet är bara möjligt nu när fångarna är hemma i sitt eget land.
Vi rehabiliterar fångarna
för att förbereda dem att vara bland folk igen.
Vi tänker inte bara spänna fast folk.
Det var ingen framgångsrik säljakt, men det är inte poängen.
Poängen är att de tar fångar,
i det här fallet en dömd mördare som endast har avtjänat ett av åtta år,
ut ur fängelset, på en båt, för att jaga.
Våldsamma fångar behandlas annorlunda på Grönland
än de gör antagligen nån annanstans i världen.
När jag återvänder till fängelset har Marshall några speciella besökare:
Hans bror, svägerska och brorson.
När han och de andra grönländska fångarna befann sig 3 000 km bort i Danmark,
var familjebesök en ovanlighet.
Marshall får besök av sin bror idag som, för övrigt, är polis.
Två motsatta sidor:
Yrkesbrottsling och brottsbekämpare.
-Njut av ditt besök. Du lagade mat. -Ja.
Snyggt.
Att vara nära sin familj verkar hjälpa den här mannen
med ett våldsamt förflutet.
Det handlar om rehabilitering, eller hur?
Det är en påminnelse om sakerna man missar, de små sakerna.
De förde hit Marshall från Danmark, närmare sin familj,
i hopp om att såna här stunder kommer förändra hans liv.
Det är slutet av min tid i det här djärva, nya, experimentella fängelset.
Jag vill fråga fängelsedirektören, Tina om dess framtidsutsikter.
Så vad har det här fängelset för filosofi?
Den är dubbelsidig.
Vi har en skyldighet att skydda samhället,
men rehabilitering är vår huvudfokus.
Om vi vill göra folk bättre,
kan vi inte använda galler, straff och en nedlåtande ton.
Vi måste behandla dem som människor
så att de kan lära sig interagera med andra människor på ett positivt sätt.
Offren då?
Jag tror att många offer vet att de är inlåsta
och att de måste jobba mot att bli en bättre person.
Det är tufft här. Man kan inte undvika
att träffa sin gärningsman om han frisläpps.
De bor i samma stad, man kan inte undvika dem.
Vi är rätt vana vid det.
Vi har en massa sociala problem
som i vissa fall har förts vidare i två eller tre generationer.
Vad väntar i framtiden?
Förhoppningsvis bättre rehabilitering…
…som sänker brottsligheten.
Jag tror inte att det blir bättre
om vi bara låser in folk och kastar bort nyckeln.
Fängelsedirektören har en vision
av hur man ska få ut det bästa ur djupt oroade fångar.
Det, om allt fungerar, skulle göra mycket
för att hjälpa att rehabilitera Grönlands farligaste brottslingar.
Myndigheterna tror att rehabilitering är det bästa sättet
att hantera sina fångar.
Nyckeln till att uppnå det är att föra tillbaka grönländska fångar
till sitt eget samhälle och inte lämna dem 3 000 km bort i Danmark.
Men fångarna och vakterna har svårt att hantera
det nya fängelset och den nya regimen.
Myndigheterna tror att det kommer funka och det gör jag också.
Undertexter: Josephine Roos Henriksson