Manila City-fängelset, Filippinerna, ett av världens mest överfulla fängelser.
Regeringens kontroversiella krig mot droger
har pressat antalet fångar till gränsen.
Droger, droger igen, mord…
-Har du suttit i fängelse tio gånger? -Ja.
Femtusen män är hopträngda i det här fängelset byggt för 1 200.
Jag tror inte mina ögon.
Jag är mållös, om jag ska vara ärlig.
Med endast en vakt per 400 fångar,
styrs delar av det här fängelset av kriminella gäng.
Jag vill inte att mina barn ska falla offer för de här människorna.
Jag heter Raphael Rowe.
Jag ska tillbringa en vecka i det här fulla fängelset
tillsammans med ökända kriminella gäng,
som för endast ett halvår sen gav sig ut på en mördarturné och dödade rivaler.
Det var verkligen som krig.
Men det är inte första gången jag skakar galler.
Jag dömdes i Storbritannien för ett mord jag inte begick
och dömdes till livstid utan villkorlig frigivning.
Det tog 12 långa år att rentvå mitt namn.
Nu reser jag runt i världen för att ta reda på hur livet verkligen är
i några av världens hårdaste fängelser.
Manila, Filippinerna.
Det här landet har gripits av en drogepidemi
som har lett till en enorm brottsvåg och till gängkrig.
Är det din son?
President Rodrigo Duterte kom till makten med ett löfte om att hantera drogproblemet
genom att döda tillverkare, langare och användare.
Om ni måste skjuta, skjut ihjäl dem.
Det här är vad människorättsidioter försöker klaga på.
Ikväll ska jag ut på en drograzzia med en av frontlinje-enheterna
som skoningslöst utför presidentens krig mot droger.
Jag är i Philippines Drug Enforcement Agencys högkvarter
och som ni ser, förbereder sig agenterna för en operation.
Deras mål: En misstänkt knarklangare.
Hur stort är problemet med droger här på Filippinerna?
Innan den nuvarande presidenten, var det ett stort nationellt problem.
Men nu tror jag att vi vinner kriget.
Det är vad vi gör.
Så ni ser det som ett krig.
Åh, ja.
Det är ett krig mot mänskligheten.
Målet är i ett fattigt slumkvarter i östra Manila.
-Okej, kör nu. Kör. -Kör.
-Fortsätt. Kör. -Kör.
Kom igen!
Jag tror att de har nått sin destination.
Den misstänkta är en ung, gravid kvinna med ett barn.
De är inte mina!
De har precis hittat nåt.
Snälla, skona mig.
Det ser ut som droger, vad jag misstänker är meth, i små paket.
Jag är ingen knarklangare.
Crystal meth, en kraftfull stimulantia, är drogen många fattiga filippinare väljer
för att arbeta längre timmar för att överleva.
Hon är jätteupprörd och har inte slutat gråta.
Det enda ordet jag kan urskilja är "barn."
Hon måste veta att hennes barn kommer föras bort.
Den här kvinnan, som är en misstänkt knarklangare,
vet att hennes öde… kommer att vara fängelse.
Den här kvinnan, som otaliga andra som arresteras för droger här varje dag,
kommer att skickas till ett av Manilas fängelser.
Jag är på väg till det värsta av dem alla, Manila City-fängelset,
för att tillbringa en vecka som fånge.
Sen Duterte kom till makten 2016, hävdar regeringen att hans krig mot droger
har tagit bort narkotika värt över 500 miljoner dollar från gatan
och lett till över 160 000 gripanden.
Den här hårda rensningen har pressat
de redan överfulla fängelserna till bristningsgränsen.
Det som skrämmer mig mer än nåt annat
är det faktum att det endast finns en vakt per 400 fångar.
Hur skyddar man fångar från hotet om våld?
Jag har fått höra att det är fångarna som skyddar fångarna.
Jag vet inte vad jag ska vänta mig när jag kommer in i det här fängelset.
Manila City-fängelset byggdes för 1 200 fångar,
men är nu packat med nästan 5 000 fångar.
Här?
-Ditt namn? -Jag heter Raphael Rowe.
Till mig.
Upp med händerna. Så här.
Det här är första gången jag visiteras ute i det öppna.
Vad är stämpeln för?
-För att peka ut dig som frihetsberövad. -Frihetsberövad?
Ja.
De här stämplarna definierar mig nu som frihetsberövad.
Ditt högra pekfinger.
Det tar min biometriska data.
Du kan gå vidare.
Det är en distinkt färg, eller hur?
"Förändrar liv och bygger en säkrare nation."
Jag undrar vad det egentligen betyder.
När jag har processats av fängelset,
överlämnas jag till fångar, inte vakter, som ska ta mig till min cell.
Det är packat. Det är så många män i gula tröjor som den jag har på mig.
Det är som en bikupa.
Det är packat,
inte endast med fångar, utan även med deras besökande familjer.
Jag skickas till sovsal fyra,
dit alla nya fångar skickas för bedömning innan de får en sista cell.
Jag leds upp till min nya logi.
Jag tror inte mina ögon.
Jag är mållös, om jag ska vara ärlig,
vad gäller utrymmet jag är i och antalet män som är inklämda här.
Det här stället är allvarligt överfullt.
Jag har aldrig sett nåt liknande.
Här?
Jag skickas till den bakre delen, där jag ska sova ikväll,
och jag träffar mina nya cellkamrater.
-Hur är läget? Jag heter Raphael. -JR och…
-…TJ. -TJ, jag heter Raphael.
-Ading. -Ading.
Vad fälldes och dömdes du för?
Droger.
Hur långt straff fick du?
Sju månader.
Har du suttit inne förr?
Det är första gången.
Vad är ditt val av drog?
-Meth. Ja. -Meth.
Sitter du i fängelse för att du använde droger?
-Ja. -Inte för att du sålde droger?
-För att du sålde dem… -Nej.
-Du använde bara. -Ja.
Det känns inte som ett fängelse, det känns som en bur för boskap.
Vi kan inte göra annat än att uthärda vår situation nu.
Det finns 400 män i den här överfulla sovsalen,
så jag förlitar mig på att JR ska visa mig hur saker och ting går till.
Kan du ge mig en rundtur? Jag vill veta hur det fungerar här.
Ja. Okej. Ja, kom igen.
Så vi kan gå vart vi vill just nu?
Ja.
Det är fångar överallt.
Det finns inget ledigt utrymme alls.
Det här är de skrivna reglerna för sovsal fyra.
Det står: "Patakaranan ng sovsal fyra."
Det betyder: "Respektera hierarkin i sovsal fyra."
Fängelsevakter.
Nej, fångar.
Högt rankade fångar.
-Ja. -Jaha. Okej.
-Så det här är de skrivna reglerna. -Ja.
Vad är de oskrivna reglerna?
Om man går in i en besökare,
blir man slagen med paddeln 50 gånger.
-Med vad? Paddeln? Som en pinne? -Ja.
Du menar om man går in i en besökare så här?
-Ja. -Av misstag?
Ja. Man får också… Inget snack om saken.
Okej. Femtio?
Som en sån här träbit.
Och de slår en på baksidan av benen. Hur hårt?
Okej.
-Femtio? -Ja.
-Av fångarna? -Ja.
Det kändes.
Det är häpnadsväckande att inte bara reglerna skrivs av fångarna,
utan även att straffen delas ut av fångarna.
Klockan är tio och vi blir inlåsta för kvällen,
packade i sovsalen som sardiner.
Hur sover vi
i ett utrymme som inte är stort nog för antalet män som hålls här?
Lägg dig ner.
De sover så där.
Så här.
Varför har du benet över honom?
För att få plats med…
För att överleva här måste man lära sig att komma överens med andra.
Jag är chockad över situationen och fångarnas accepterande av den.
De säger: "Vi måste överleva.
Vi har inget val."
Verkligheten är att de inte har det.
Det krävs bara att en eller två säger: "Jag har fått nog.
Jag tänker inte acceptera det här. Vi måste göra uppror
för vi borde inte behandlas så här, oavsett vad vi har gjort."
Det stör mig.
DAG 2
Det är min andra dag i ett av världens mest överfulla fängelser.
Jag sätts genast i arbete med sopningsteamet.
Det består enbart av fängelsets HBTQ-medlemmar,
som har valt att göra det tillsammans.
HBT-gemenskap!
-Hej. -Hej. Jag heter Raphael.
-Jag hörde… -Akashi.
-Vad heter du? -Akashi.
Akashi.
Akashi, jag har hört att jag måste jobba med dig och ditt gäng städare idag.
Visa mig så härmar jag.
Du ska sopa golvet.
-Sopa… Ensam? Med vem? -Du ska sopa golvet.
-Till dit bort? -Tjejer, ställ er på led.
Sopa golvet.
Hur länge har du varit här?
-Jag har varit här i tre månader. -För vad?
Droger.
Är du dömd eller häktad?
-Det är hennes första dom. -Ja.
Hennes första dom.
-Du också? -Ja.
-Ja, hon också. -Hur länge?
I två år.
-Har du varit här i två år? -Ja.
Så vem är din partner?
-Jag har min beshy. -Är ni partners?
Precis som jag, självsäkert vacker med ett hjärta.
-Ja. -Så.
Vem ska jag ge den här till?
Tack.
Efteråt kallas jag för att träffa rådgivare Hannah Nario-Lopez.
Hon måste bestämma vilken sovsal jag ska flyttas till
resten av min tid här.
Hej. Hej, Raphael. Jag heter Hannah.
Först frågar hon mig om min familjs stödnätverk.
Jag skulle vilja veta mer om din familj.
Uppfostrades du av dina föräldrar?
Hur var din relation med dina syskon?
Jag uppfostrades av mina föräldrar. Jag har syskon
och vår relation är väldigt hälsosam och bra.
-Vet de om att du är här? -Ja.
Svarar fångar vanligtvis på såna här frågor?
För att snoka i deras historia som… Det kan göra dem rätt defensiva.
Vi förstår det.
Så vi ställer frågor om deras förflutna,
utbildning, missbruksproblem…
Den här informationen ska göra det möjligt att bestämma lämplig rehabilitering.
Med tanke på att fängelset är så överfullt,
hur kan jag vara säker på att ni kan förse det jag ber om?
Vi försöker göra vårt bästa för att ta in hjälp utifrån.
Det är ett av problemen,
för polisstyrkan är också kraftigt underbemannad.
De förlitar sig verkligen på delad styrning
och överenskommelsen vi har med de frihetsberövade.
Så fångarna har kontroll över andra fångar?
Det är vad delad styrning är.
Jag tänker inte kalla det kontroll, det är snarare ansvarighet.
Varje sovsal har en mayores,
eller gängledare, pangkat-ledare.
Men här i Filippinerna är pangkat, eller gänget,
faktiskt ett positivt instrument inom en alternativ form av styre.
Mayores ser till att alla följer fängelsets regler.
Men det kan väl missbrukas? Även av fångar?
-Ja. -Ni ger en fånge makten…
Det förnekar vi inte. Men vad kan vi göra?
Samarbetet mellan fånge och polis är väldigt viktigt
eftersom vi är kraftigt underbemannade.
När en fånge, eller en frihetsberövad,
orsakar nån oordning…
-…kan det utlösa nåt större. -Ja.
Det chockade mig.
Jag har aldrig hört talas om ett fängelse
som officiellt förlitar sig på att fångarna övervakar sig själva.
Traditionella gäng har en hierarki av ledaren, bossen, huvudgangstern…
…och alla följande rangordningar under den personen.
Så jag undrar om det som pågår här
är den traditionella gängmentaliteten och kulturen,
eller om det är nåt helt annat.
När deras dagliga sysslor är slutförda,
är fångarna fria att umgås och kämpa för pengarna de behöver
för att köpa nödvändigheter, såsom extra mat för att överleva.
Vissa fångar har till och med små verksamheter.
De verkar sälja allt möjligt.
Till och med de här kläderna är till salu.
De säljer kolklumpar,
som jag misstänker fångar använder för att laga mat.
Eftersom domstolarna har överhopats med en stor mängd drogrelaterade åtal,
sitter majoriteten av de 5 000 fångarna här faktiskt häktade.
Många kommer att avtjäna flera år innan de får sin dag i rätten.
Hans var med i en grupp som åtalades för att ha slagit ihjäl en annan elev
i en initieringsritual som gick snett.
Innan jag blev inlåst, studerade jag juridik.
Okej.
-Så du är oftast i den här…? -Ja.
Hur länge har du varit här?
I nästan två år.
Två år?
-Så du är inte dömd. -Nej.
Och jag är oskyldig.
Varför har inte din rättegång ägt rum?
Vårt fall fortskrider faktiskt mycket snabbare
än ett vanligt fall.
-Jag skulle inte kalla två år snabbt. -Förrförra mayores satt här i 14 år.
Han blev till slut frikänd.
-Så han tillbringade 14 år i fängelse. -Ja.
Tror din familj på att du inte var inblandad?
Ja. De besöker mig nästan varje helg.
De kommer hit och besöker mig. De tar med mat,
så jag kan åtminstone smaka på mat från utanför fängelset.
-Tillhör du gängkulturen här? -Nej.
De har betecknat mig som en querna.
När man säger att en frihetsberövad är en querna…
Querna är nån som inte tillhör ett gäng.
Jaha, okej.
Så vad är fördelarna med att tillhöra ett gäng?
Man har ett stödsystem.
Men jag behöver inte det stödet från ett gäng.
Så de som inte har familj som tar med mat, pengar och saker som hjälper en,
får det från sina gängmedlemmar.
Det är som att gå med i en gemenskap.
I ett gäng har de… Vad kallas det för?
De har en egen fond.
De har egna program, egna projekt…
Vad förväntas av gängmedlemmarna?
Förväntas de göra saker i utbyte mot de belöningarna?
Ja.
Gänget har sitt eget Magna Charta, så de har sina egna regler.
Om man följer reglerna, får man incitament.
Om inte, blir man bestraffad.
Vad är den värsta bestraffningen?
-Får jag säga det? -Det är upp till dig.
Okej, utifrån vad jag har sett,
blir man slagen.
Om en annan medlem i ens gäng
har gjort nåt mot en medlem i ett annat gäng,
bestraffar vi vår…
Så vi disciplinerar honom för att undvika krig mellan gängen.
Så på ett sätt är det ett sätt att behålla freden.
Okej.
Hans har tur.
Han har pengar, så han behöver inte förlita sig på gängen för att få stöd.
Men allt jag har hört hittills pekar på
att det är gängen som styr fängelset, inte vakterna.
Imorgon flyttas jag till en ny cellavdelning
och jag är nervös för vad som väntar.
Det är flyttdags
och vi ska flyttas till cellerna
där vi ska tillbringa resten av våra straff.
-Hur är det? Är allt bra? -Hur mår du?
Väntar alla på att vakterna ska komma och säga vart de ska gå?
Ja.
Jag har en symbol här, Bahala Na-gänget,
så jag skulle vilja hamna i Bahala Na-gängets sovsal.
Är det där du vill hamna?
Ja.
Jag känner många i Bahala Na-gänget.
Många av dem är mina barndomsvänner.
När blev du en gängmedlem?
När jag åkte fast, den 20 januari,
såg jag en av fångarna på polisstationen.
Jag kände honom, han var min granne.
Så jag gick med i gänget för att få privilegier i fängelse.
-Så de tar hand om dig. -Ja.
Vad måste du göra i gengäld?
Om jag får besökare som tar med…
Så jag ger dem mat och pengar.
Bahala Na är ett av de fyra, stora kriminella gängen i Filippinerna,
som opererar både utanför och i fängelset.
Även om JR gick med för skydd,
finns det ingen garanti för att han hamnar i sovsalen de kontrollerar.
Ta med er era ägodelar.
Höger hand på höger axel. Följ bara efter.
Fängelsemyndigheterna bestämmer vilka celler fångarna skickas till.
Men männen som hämtar oss är gängledare, kända som mayores, från våra nya sovsalar.
Okej, sätt er ner.
Sitt här.
Sovsal åtta, Raphael Rowe.
-Raphael Rowe? -Ja.
Cordero. Cordero!
Jag har tilldelats sovsal åtta, som styrs av Bahala Na-gänget,
men det verkar inte som att JR kommer skickas dit.
Man kan se oron i hans ansikte över att han inte har ropats upp än.
Ska du inte till sovsal åtta?
Har han inte ropat upp dig?
-Jag tror inte det. -Inte?
-Jag vet inte. -Okej.
-Lycka till. -Lycka till.
Kom. Nu går vi.
Jag leds till sovsal åtta, det ökända Bahala Na-gängets hem,
som ironiskt nog driver många av knarkbrotten
som satte många av männen här.
När vi är i sovsalen, klargör gängledaren reglerna.
Kamrat. Vad är det enda vi ber dig om?
Uppför dig som en person så att vi inte får problem.
Om du har ett problem med våra kamrater eller med andra grupper,
informerar du mig som mayores och vi gör nåt åt det.
Förstår ni, medfångar?
Kärlek, brödraskap… Det är det enda som spelar roll.
Det har jag aldrig varit med om förr.
De har fått ansvaret att kontrollera varandra.
De tjatar om respekt och disciplin, nåt de själva har hittat på.
Det finns inga vakter i den här sovsalen.
Reglerna verkar vara: "Vi är ett brödraskap
och det här stället styrs av ett gäng."
Jag har inte ens fått se min nya cell innan Arsenio sätter mig i arbete.
Hej. God kväll. Jag heter Roger.
Kan du hjälpa mig i köket?
Okej.
Jag går med i Rogers team av kökshjälp.
De tar mat från fängelseköken till sovsal åtta tre gånger om dagen.
Jag ska hämta riset och det finns en strikt portionskontroll.
Räkna 300 gram per person.
Trehundra gram. Vad mer?
Till lunch…
…är det ris och en bit kyckling.
Okej.
Kan du…
Jag måste göra grovgörat. Självklart.
Satan, den här är tung.
Vi bär maten till alla väntande fångar i min sovsal.
När jag bar på riset tänkte jag bara på en sak:
Att inte snubbla och spilla det så att folk skulle bli utan mat.
Så jag var rätt nervös.
Finns det en budget för all mat?
Sjuttiofem pesos per person.
Så ungefär en dollar och 20 cent, per person, per dag.
Per dag.
Med så lite mat och så många män,
måste vi väga upp portionerna noggrant så att ingen blir utan.
Över…
-Över. -…trehundra gram.
Bra.
Okej.
Var är grönsakerna?
-Chop suey. -Var?
Okej.
Okej, varsågod.
Tack.
-Tack, min vän. -Ja.
När riset är utdelat, ska jag träffa celledare Arsenio
för att ta reda på om det verkligen är
hans gäng, inte vakterna, som bestämmer här.
Hur funkar det här stället?
För ni har inga fängelsevakter här.
Vi upprätthåller disciplinen här eftersom de följer våra regler.
Gängledare måste lyda mig och reglerna i den här sovsalen.
Och om inte?
Då bestraffar vi dem.
Vi har många bestraffningar, så som att städa…
…från morgon till kväll.
Så om inte de följer reglerna, blir de bestraffade.
Om inte de lyder…
…kan vi ta dem till BJMP:s kontor.
Okej.
Och…
…de tar hand om det. De…
De kommer att disciplinera den personen.
Men kriminella gäng är inte kända för att vara välvilliga
mot medlemmar som inte följer reglerna.
Andra fångar är rädda för gängledarna på grund av våldet.
Tidigare gängledare kanske…
Vi hjälper varandra, i synnerhet när hat är inblandat
eller nån har problem med sin familj.
Vi kan även hjälpa till ekonomiskt.
Även utanför… Våra medfångar och gängkamrater…
De hjälper oss.
Jag börjar upptäcka att gängets sammanhang är väldigt annorlunda här.
Det finns inga fängelsevakter i den här sovsalen som övervakar
eller disciplinerar fångarna.
De gör det själva.
Men just på grund av den här kontrollen, har fångarna ingenstans att gömma sig.
Om nåt kan det vara svårare än när myndigheterna bestämmer.
Imorgon vill jag ta reda på vad det innebär
för en typisk fånge när gängen styr.
Klockan är nästan tio, det är dags för mig att gå till min cell.
Precis som i min första sovsal, sover alla män utan rang eller pengar
för att köpa utrymme på golvet.
Får jag sitta här?
Janard är nattvakt.
Han gör det här jobbet åt Arsenio eftersom han inte kan betala gänget.
Kan alla sova där de vill sova, eller har alla sitt eget utrymme?
Det är jag som bestämmer var de sover.
Finns det nån plats på golvet för nya personer?
Det finns fortfarande några utrymmen.
Varje millimeter av golvet verkar tas upp av nån som sover,
men du sover inte på golvet.
Jag bevakar alla och deras grejer.
Jag ser till att alla är säkra
och allt är säkert utifall att det uppstår en nödsituation.
Vad för slags saker ser du hända på natten som inte borde hända?
Ibland försvinner saker
eller så har folk ingenstans att sova.
Jag tror bara inte mina ögon.
Det är helt galet.
På all golvyta, uppe, nere, i varje hörn,
försöker vuxna män klämma in sig mellan
och ovanpå varandra för att sova.
Det är bättre än i sovsal fyra, men det är fortfarande så klaustrofobiskt.
De simpla sakerna vi tar för givet har tagits ifrån de här männen,
särskilt en av våra dyrbaraste tillgångar: Privatliv.
DAG 4
Det är min första hela dag i Bahala Na-gängets sovsal.
Jag är förundrad över hur organiserat det här stället är,
med tanke på att det styrs av fångarna.
Men jag vill veta hur det är för vanliga fångar
att leva under kontroll av ett kriminellt gäng.
En medfånge har erbjudit sig att visa mig runt.
-Hur är det? Raphael. Vad heter du? -Jag heter Jin Ragan.
Jin Ragan.
Hur länge har du varit här?
Åtta månader? Nio månader.
-Nio månader. -Ja.
-Är det din första gång? -Nej.
Nej. Du är… Du har suttit inne förr.
Jag är… Tio gånger.
-Har du suttit i fängelse tio gånger? -Ja.
Varför?
För att… Det första fallet var mord.
Har du suttit inne för mord?
Det andra var rånöverfall.
Det tredje och fjärde var droger.
Det femte var rån, stöld.
Allt handlar om droger.
Vem dödade du?
Två gangstrar.
En fiende.
En fiende, ja. Jag sköt honom från en bil.
Jin erbjuder sig att visa mig vad pengar och rang kan köpa i den här sovsalen.
Han börjar med gängledarens rum.
Det här är mayores rum.
Får jag ta en titt?
Han är vår far som ansvarar för Bahala Na-gänget.
Det här är det bästa utrymmet jag har sett i hela fängelset.
Det här är ett palats.
Han har en egen tv, plats för en liten dubbelsäng…
Han belönas väldigt väl.
Varför har han det här och ingen annan?
Vi valde honom för att han var en god vän. Han gav aldrig upp hoppet om oss.
Han är vårt val. Vi röstade på honom.
Gängets pålitliga löjtnanter belönas också
med mycket bättre celler än resten av fångarna.
Det här är vad vi kallar kubol. De här cellerna är bara för tio personer.
Hur förtjänar man det här rummet?
De tilldelas av den ansvarige gängledaren.
Hejdå.
Eftersom fängelset har sån brist på personal,
anordnar gänget kurser för sina medlemmar.
-Här? -Det här är studierummet.
De som inte kan läsa och skriva
går på kurser som lärs ut av fångar.
En av sovsal åttas stjärnfångar, som har lärt sig att läsa och skriva
av gängmedlemmarna, är Suzuki.
Han är en av de berömda rapparna i fängelset.
Många säger att fängelse är helvete Fångar är folk som beter sig som demoner
Det smärtar, det är svårt att acceptera Det är så många här
Jag tror att jag snabbt kommer bli Som en mardröm i din dröm
Bravo.
Jag lärde mig att läsa och skriva med hjälp av mina medfångar.
Hur länge har du suttit i Manila-fängelset?
Jag åker in och ut, men nu har det gått en månad.
Det låter som att du gillar att åka in och ut.
Att komma ut härifrån är en semester. Fängelset är vårt riktiga hem.
Att du säger att fängelset är ditt hem…
…är sorgligt att höra.
Du måste väl kunna ha ett bättre liv ute än du kan här inne?
Ingen hjälper oss. Min familj och min fru har inga pengar.
Så hur tjänar du pengar här inne? Tjänar du pengar här inne?
Ja, jag lånar ut pengar.
Tjänar du bra på den här verksamheten?
Det kan vara frustrerande, för ibland kan inte folk betala.
Så vad händer om nån inte har råd att betala tillbaka?
Vi kan inte göra nåt åt det. Om man skadar dem, får man problem.
Tack för att du delade din rapp. Den var riktigt bra.
Trevligt att träffas, mannen.
Men ta med den färdigheten ut. Använd den utanför, inte här inne.
Det kan jag inte lova.
Jag blev chockad och ledsen.
Det här är vad Suzuki ser som sitt hem.
Han klarar sig inte där ute.
Han är väldigt stolt över det faktum att han har lärt sig läsa och skriva
och han kommer att komma ut med nåt han inte hade förr.
Jag tror att det är det viktigaste.
De samarbetar för att överleva, för att utbilda sig.
Det är imponerade.
Trots det synbara lugnet,
är Bahala Na ett av flera rivaliserande, kriminella gäng här inne.
Och precis som i övriga världen, när gäng blir osams, bryter våld ut.
För sex månader sen bröt det ut ett krig mellan två rivaliserande gäng.
Trettiotvå fångar skadades
och Sputnik-gänget mördade två medlemmar från BCJ-gänget.
Jag heter Raphael. Hur är det?
-Så du tillhör BCJ? -Ja, sir.
Två från Ryans gäng, BCJ,
mördades av deras rivaler, Sputnik-gänget, i upploppet.
Det här är Sputnik.
Ja. Slagsmålet skedde här.
-Så allt är bra nu? -Ja.
Ibland blir det intensivt, men vi löser det genast.
Vad händer när de blir aggressiva?
Vi kommunicerar.
Vi ser till att ligga steget före. Vi pratar om det och försöker lösa det.
Okej. Visa mig… Presentera mig för mayores där uppe.
Ryan har bjudit med mig till sitt regelbundna möte
med Sputnik-gängledarna, Ferdi och Jonathan.
Vad kan ni berätta om vad som hände den dagen?
Det var verkligen som ett krig. Jag kunde inte stoppa mina kamrater.
Sökte BCJ hämnd för att deras två kamrater dog?
Nej, inte längre.
Vi tog hand om behoven hos dem de döda lämnade kvar,
begravningen och utgifterna för likvakan.
Det är glömt nu. Vi är bröder. Den händelsen blev en läxa.
Även om det uppstår ett litet problem, pratar vi om det.
De ansvarar för sina kamrater, för att lösa deras problem.
Detsamma gäller för oss.
Tack för att ni delade med er.
Två fångars död är en stark påminnelse
om att det här, de här förhållandena…
…har en tendens att leda till våld.
Så hotet är alltid närvarande, hotet är alltid verkligt.
Det som hände för några månader sen, där två män miste sina liv,
skulle kunna hända igen.
I eftermiddag ska jag träffa min sovsalskamrat Jin.
Ett av problemen med överbefolkning
är att det inte finns nåt utrymme för fångar att avreagera sig.
Men Bahala Na-gänget har en lösning på det.
Varje vecka lägger de in ett träningspass och hela avdelningen deltar.
Klappa.
Klappa. Kom igen.
Har ni kul?
Ja!
Är ni glada?
Ja!
Jag har aldrig sett en fängelsevakt dansa i tjänst förr.
Är ni glada?
Ja!
Okej.
Mer!
Inte mer för mig, mannen. Jag är färdig.
Länge leve det filippinska samhället!
Det hjälper oss att glömma våra problem i fängelset.
Zumba gör oss inspirerade, så att vi inte oroar oss för våra familjer
och inte tänker på våra nära och kära.
Okej, mannen, det var kul att se dig igen.
På ett ställe som ofta kan vara rätt spänt och deprimerande,
är det otroligt vad lite musik, lite stämning…
…och lite deltagande kan göra.
Det skapar en mycket mindre våldsam miljö.
DAG 6
Det är min sjätte dag i ett av världens mest överfulla fängelser.
Idag byter jag sida och gör vakterna sällskap
under en cellblocks-genomsökning med huvudbefälet Hakabe
och säkerhetschefen, inspektör Malamata.
Vad hoppas ni hitta under de här genomsökningarna?
Smuggelgods, droger.
Den största delen av fängelset styrs med delad styrnings-approachen.
Är det också…
…en del av era genomsökningar?
Så vi ger celledarna makt
att dela vår styrning, att blir våra partners,
så att det är de som sköter hela sin cell.
Okej!
Det här fängelset är så underbemannat att de kallar in vakter under utbildning
för att hjälpa dem utföra säkra genomsökningar.
De nya rekryterna kommer att utföra genomsökningarna idag.
De verkar väldigt militaristiska.
Den här raden vakter
i svarta tröjor och fältshorts
måste vara ett varningstecken för fångarna att en genomsökning strax ska äga rum.
Först beordras fångarna att gå ut.
De visiterar fångarna innan de lämnar sovsalen
för att se till att de inte tar med sig smuggelgodsen de letar efter.
Otroligt nog ber vakterna gängledaren, T,
om tillåtelse att genomsöka sovsalen.
Det verkar som att de delar ansvaret
för att hålla fängelset fritt från smuggelgods.
Händer det här ofta,
att vakterna kommer in och genomsöker sovsalen?
Ja, vanligtvis två till tre gånger i månaden.
Fängelsedirektören sa till oss, mayores,
att vi måste rensa sovsalarna.
Alla mayores ges ansvaret
att rensa fängelset, att göra det drogfritt.
Vad tycker du om det? Vad tycker fångarna om det?
Jag är lite nervös, för de kanske hittar nåt.
Vad menar du med att du blir nervös?
Det blir jag som råkar illa ut. Som deras mayores
är det mitt ansvar. Alla borde lyda mig.
Om nån inte gör som jag säger, överlämnar jag dem till vakterna.
Genomsökningen är över och vakterna undersöker bytet.
Det är enastående
att det är en kriminell gängledare, inte vakterna,
som håller den här sovsalen ren.
-Är det här bytet från genomsökningen? -Ja.
Vilket smuggelgods är farligast?
Den här pennan.
Får de inte ha pennor?
Ja, för att de kan hugga med den.
Okej.
Så att de inte…
Så ni betraktar en penna som ett farligt vapen?
Ja, för de kan använda den som ett dödligt vapen.
-Men de här… Får jag röra den? -Ja.
De här måste vara farligare än en penna.
-Ja. De är också farliga. -Okej.
Det är vanligt att man visiterar fångar i fängelsen världen över.
Jag pratade med sovhallens ledare
och han sa att han och hans team visiterar fångar.
Det är makalöst.
Han var mer orolig för konsekvenserna av att nåt skulle hittas,
antingen på honom eller i hans sovsal.
Det är mycket som står på spel för sovsalsledare som T.
Om de går över gränsen, ersätter vakterna dem
och de förlorar alla privilegier som kommer med deras rang.
Trots den allvarliga bristen på pengar, anordnar fängelset rehabiliteringskurser
för att hjälpa fångarna ta sig ur knarkbrott.
-Hur är det? -Hej. Bra, tack.
Den här kursen övervakas av vakten Achapero.
Det här är vad vi kallar försörjningsprogrammet.
De utför massageterapi.
Så när de frisläpps har de en extra inkomst
och kan vara laglydiga och produktiva medborgare.
Sätt dig där, sir.
Okej.
Ta av dig tröjan.
Ta av mig tröjan.
Det här är kallt tryck.
-Man känner bubblan. -Ja.
Det är som en knut.
-Hur länge har du masserat? -I fem dagar.
Hur länge har du suttit i fängelse?
-I nästan ett år, sir. -Okej.
Vad är du åtalad för?
Droger, sir.
Vilken drog var det?
Shabu.
Shabu som i meth.
Varför hände det dig?
På grund av kvoten, sir.
Det påstås att den filippinska polisen
måste göra ett visst antal gripanden för narkotikabrott varje dag,
vilket leder till att korrupta poliser sätter dit oskyldiga personer.
Vi stoppades av polisen, sir. Vi åkte bara på vår motorcykel.
-Och ni hade inga droger på er? -Nej, sir.
De fick inget från oss, de planterade det.
När jag greps, sa de: "Erkänn
så får du endast ett straff på sex månader."
Så oskyldiga män som du tas från gatan och sätts i fängelse?
Ja, sir. Många av oss har såna fall.
Även om vi blir arga så är vi fast här. Vi accepterar det bara.
Så du tror att det här kommer ge dig en annan möjlighet.
Ja.
Jag kan använda det i ett annat land.
Okej, puder, sir.
Det där var jättebra. Så du lär dig väl.
Din historia är sorglig, om den är sann.
Det är sorgligt att höra.
-Lycka till och tack för massagen. -Tack, sir.
Om polisen verkligen planterar droger på folk
för att uppnå arresteringsmålen som Edison hävdar,
är det inte konstigt att det här fängelset är så fullt.
Och välmenande rehabilitering som den här,
kommer ha svårt att ha nån påverkan på överbefolkningen.
Imorgon kommer jag ut.
Tusentals andra kommer inte att göra det.
Det är min sista dag i Manila City-fängelset.
Med sån kraftig överbefolkning och så få resurser,
vill jag förstå hur fängelsets framtid ser ut.
Ja, ja.
-Sir. God eftermiddag. -Fängelsedirektör Latoza.
Jag träffar fängelsedirektören, Latoza.
Det är uppenbart att det finns ett problem med överbefolkning.
Den här anläggningen borde idealiskt sett endast tillgodose 1 200 personer.
Men nu har vi nästan 5 000. Det är en utmaning för oss.
Sjuttiotvå procent av de som är här anklagas för narkotikabrott.
Runt 50 procent är återfallsförbrytare. Det är ett stort problem för oss.
Ibland när folk inte har nån känsla för familj utanför fängelset,
tänker de: "Jag vill begå brott. Jag har inget att göra för att överleva.
Jag kan fortsätta begå brott, för när jag åker fast, åker jag in i igen.
Min familj är där, jag har ett gäng i fängelset."
Det är en ond cirkel av människor som åker in i fängelse.
-Det är sorgligt. -Det är ett sorgligt… Ja.
Delad styrning är nåt jag ofta har hört i fängelset.
Hur kom det till och varför är det nödvändigt?
Konceptet med delad styrning
är fängelsets sätt att hantera vår brist på resurser.
Vi kunde inte sätta personer att styra i sovsalarna.
Vi har 14 sovsalar.
Om vi ska sätta in personal,
har vi inga vakter att sätta i tornen.
Tänk om de tar sig över stängslet och rymmer?
Så varför gör du det?
Jobbet du gör under de här extrema förhållandena?
Vi är alla människor, när allt kommer omkring.
Vissa av de här människorna är offer för sociala orättvisor utanför fängelset.
Mitt bidrag
är att hjälpa de här människorna förstå att om jag har hjälpt nån förnya sitt liv,
utveckla den här…
…karaktären… Då kommer de antagligen inte…
…begå brott när de kommer ut.
Jag vill inte att mina barn ska falla offer för de här människorna.
-Tack. Det har varit väldigt intressant. -Ja, sir.
-Lycka till med det ni gör. -Ja, sir.
Det är uppenbart att fängelsedirektören skulle vilja göra mer.
Men med det stora antalet fångar och en sån begränsad budget,
är fängelset överväldigat.
Det här är slutet av min tid i Manila City-fängelset.
Det är uppenbart att president Duterte och hans regerings krig mot droger
har förvärrat överbefolkningen
i ett av de mest överbelastade, underfinansierade,
och primitiva fängelser jag nånsin sett.
Men trots det verkar ledningen, gängen och fångarna
hantera den här approachen av delad styrning.
För att förhållanden ska förbättras och rehabilitering fungera,
behöver det här stället investeringar och resurser.
Undertexter: Josephine Roos Henriksson