Cum să nu știi?
O întâlnisem prima oară, nu știam cum arată.
Nu ne păsa dacă era să fie un băiat sau o fată, dar mă bucur că-i băiat.
- Pot fi prieteni buni. - Mi-ar plăcea.
- Amice, salută-ți prietenul! - Uite, bate cuba!
Vor bate palma.
Știi ce-ar trebui să facem? Camping cu familia.
Tot timpul am vrut să merg în camping cu prietenii.
Putem lua un aragaz mic și putem găti pe loc.
- Ador ideea asta! - Pare mult de muncă!
Ce ziceți de hoteluri? Mie-mi plac.
- Lui bebe Sam îi va plăcea campingul. - Stai!
- Ați ales deja un nume? - Samuel.
Îl vom numi după tatăl lui Elsa.
- Să vi-l zicem pe al nostru? - Da.
Bine.
- Numele lui va fi... - Arlo.
- Arlo... - Arlo!
- Arlo e un sac de rahat! - Casey.
- Are dreptate. Asta e. - Da!
Rahat sau nu... chiar e dezgustător când zici asta.
- E înviorător. „Sac de rahat”. - Trebuie să tratăm asta cu calm.
Mă voi duce calmă la el acasă și-o să-i sparg capul cu o lopată.
Întotdeauna e greu să scoți capul în lume.
Cineva trebuie să-l omoare. Ăsta e adevărul.
Știu că glumiți, dar nu ne ajută.
Puteți să faceți liniște?
De asta ai nevoie de familia ta.
Vreau să-i aud primele piuieli.
Mă voi așeza pe tine ca pe un ou.
- Nu. Nu sta pe mine... - Da.
Nu! Nu mai sta așa! Nu-s ou.
UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
Bună, Paige!
Samuel.
Cum mai e degetul? Ăla tăiat.
Știu la care te refereai.
E bine. Mulțumesc!
Va rămâne o cicatrice, dar...
ce femeie influentă nu are o poveste dureroasă din trecut?
Bine.
Voiam să-i zic că-mi pare rău că am mințit.
Nu fac sex cu alte fete.
Nu fac sex cu nicio fată.
Știu.
Am căutat pe rețelele de socializare, dar e bine s-o aud de la sursă.
Asta e o expresie sau o insultă?
O expresie.
O voi pune pe listă.
Ți-am luat asta, pentru telefon.
M-am gândit că te va ajuta să scrii, având degetul bandajat.
Creion de ecran tactil.
La naiba, Sam!
De data asta voiam să stau supărată pe tine, dar...
bine!
Îl accept și te iert.
- Bine. - Dar vreau să-ți cer o favoare.
Nu știu dacă știi, dar sunt somnambulă.
- Nu știam. - Da.
Mama zice că e din cauză că am atâta energie,
încât nu pot sta locului nici când dorm.
Odată am făcut curat în ambele băi în timp ce dormeam.
Însă mă îngrijorează faptul că vom fi închiși.
Toată clasa petrece noaptea absolvirii închisă în școală.
Am nevoie... să mă păzească cineva cât dorm,
ca să nu plec pe undeva.
Vrei să dorm în altă parte?
Da.
- Ai zis nu? - Sigur.
Vei dormi cu 100 de fete. O să te implore să le-o tragi.
Nu am văzut nimic despre asta în pliant.
Și-n plus, chiar de-aș vrea, nu pot. Ca să adorm,
trebuie să fiu înfofolit în patul meu.
Înțeleg. Iepurașul stă în culcușul său,
șoarecele în gaura sa, mucul în nara sa.
Dar urmează să pleci la facultate
și vei dormi vreo 1.000 de nopți departe de casă.
În primul rând, n-ai calculat bine.
Nu ar fi 1.000 de nopți.
Ci vreo 180 de zile pe an, adică...
- ...720 de zile. - Ce vreau să zic
e că ar fi bine să încerci să dormi altundeva.
- Ca o expediție de antrenament? - Da.
Hei, vino la mine! Colegii mei sunt cei mai tari.
Și dacă nu-ți place, te duc acasă. Nu-i mare lucru.
- De ce-ți schimbi pantofii? - Ăștia-s de toaletă.
Așa, nu știe nimeni că-s eu la toaletă,
fiindcă nu-mi văd pantofii pe sub ușă.
- Arată ca pantofii lui Bob. - Exact. Mereu cu rotițele în mișcare.
Pa!
Doamne!
N-am folosit chestia aia de ani buni, mă mir că se mai umflă.
Nu e nevoie să dormi aici, să știi. E curent aici, nu?
Pot dormi pe canapea.
E în regulă. Îmi place să am spațiu.
Ei bine, în cazul acesta...
pachețel pentru terasă.
Pături, pentru că cele luate de tine sunt aspre.
Un radiator pentru căldură și sunet de fundal.
Mască pentru ochi, dacă e soare dimineața...
Lampă de veghe, dacă e prea întuneric.
Elsa, sunt adult. N-am nevoie de o lampă.
Bine. Așa să fie.
Am vorbit la telefon cu Holly Sykes
și mă voi duce acolo să discut despre ce a fost între Arlo și Sam.
Ei bine, de ce tu?
- Ce? - De ce tu?
Pot vorbi eu pentru Sam. Am făcut-o cât ai fost plecată.
Bine, deci...
vrei să mergi tu?
Așa are sens.
Sunt încă prieten cu Theo. Tu n-ai mai vorbit cu Holly de zece ani?
De 12 și jumătate.
Exact.
Ai dreptate. Mergem amândoi, doar suntem părinții lui.
Bine.
În regulă.
Voi lăsa lampa de veghe, să fie aici.
Doar pe asta am găsit-o, durule. Cu Strumfița.
Hei, vrei să vorbim? Ești acolo? Regret ce ți-am zis.
Puii de pinguini sunt cei mai vulnerabili în primele săptămâni de viață.
- Hei! - Bună!
Încă nu le-au crescut penele,
deci sunt doar niște bulgărași de puf.
E un nenorocit!
Striga și arunca cu chestii...
și i-am zis: „Amice, pleacă!”
În fine, nu mi-e frică de nenorocitul ăla.
- Și copiii? - I-am dus la bunica.
- Dar nu are mult spațiu, deci... - Stai aici!
Bine. Mulțumesc!
Sam, ea e Izzie.
- Izzie, el e Sam. - N-am timp. Sunt ocupat.
Se pare că te place.
Ce faci?
- Împachetez. - De ce? Tu nu pleci nicăieri.
Voi dormi la Zahid, ca să văd cum e
pentru atunci când voi merge la facultate sau la fete.
Nu e o idee prea proastă.
Asta cred și eu.
Cred că am totul.
- Edison. Să-l iau pe Edison? - Nu, lasă țestoasa.
Țestoasa de uscat.
Tocilari.
Dar...
Am nevoie de Edison.
Poate nu pot dormi fără să aud sunetul pașilor lui pe sticlă
sau fără să simt mirosul mâncării prin sistemul de ventilație?
Poate-i o idee proastă. Poate n-ar trebui să merg.
- Sam... - Ce-ai zice să-l lași pe Edison
aici, unde-i place lui? Dar să-i iei recipientul de mâncare,
ca să-l poți mirosi dacă ți-e dor sau ai emoții.
Simțul olfactiv stimulează memoria cel mai bine dintre toate simțurile.
Nu e o idee rea.
- Te numești Izzie? - Da.
Asta-i tot, atunci.
- Vei fi bine fără mine? - Da, sigur mă voi descurca.
Pa!
- Mă bucur că-ți place Sam. - De ce nu? E de treabă.
Asta e camera ta?
Mă întreb dacă au mai făcut ceva la casă?
Theo mi-a zis că au mărit baia principală.
Super.
Fă-mi o favoare și...
nu vorbi despre ce s-a întâmplat între voi.
Ce s-a întâmplat?
Știi ce s-a întâmplat.
Nu ne-au invitat la o petrecere, nu?
Nu.
Nu pot să cred că nu-ți amintești.
Mi-au furat ideea de camping
și apoi ne-au exclus.
Am mers de câteva ori, nu?
Da. Și când Sam a început să fie mai dificil,
nu ne-au mai invitat și au chemat alte familii.
Însă lui nu-i plăcea. N-am mai fi mers oricum.
Nu-i asta ideea. Trebuia să fie decizia noastră.
Pare...
un motiv jalnic de a încheia o prietenie.
Ei bine, ai fost de acord atunci.
Ba nu, nu eram.
Doar că te lăsam pe tine să iei toate deciziile.
Puii de pinguin necesită atenția părinților pentru a supraviețui,
dar la unele specii,
puii care au crescut puțin se adună în creșe...
Samantha, acesta este castelul meu.
...care le protejează de prădători și alte pericole.
- E bine să ai o creșă. - Sam, ei sunt colegii mei.
Noi suntem părinții lui.
Însă locuim împreună deci, de fapt...
...fiul nostru profită de noi.
Mă rănești, femeie.
- Zi-mi Umi sau plătești chirie. - Aduc mâncarea, Umi.
Sam, ne bucurăm că ești aici!
- Da! - Am auzit multe despre tine.
Ne-ai ajutat băiatul foarte mult.
De când te-a întâlnit e mai drăguț, e mai conștiincios.
De fapt, Zahid mă ajută pe mine.
E cel mai înțelept om pe care-l cunosc.
- Înțelept? - Șmecher, poate.
Sigur că are potențial, dar nu se concentrează la nimic.
E foarte concentrat când e vorba de fete.
Nu contează ce face, dacă intră o fată sexi în magazin,
- ...abandonează totul... - Să mâncăm!
Sper că nu te superi, Sam,
dar am sunat-o pe mama ta să văd care-i mâncarea ta preferată.
- E fierbinte! - Tăieței cu unt?
Ne bucurăm că dormi la noi.
E impresionant că te pregătești pentru facultate.
- Îmi doresc ca Zahid să fi mers acolo. - Ajunge.
- Cum sunt tăiețeii? - Aproape cei mai buni.
Mulțumesc!
- Familia Gardner. - Hei!
Intrați, vă rog!
- Mă bucur să... - Și eu.
- Bună! - Bună!
Vreți ceva de băut? Vin alb... bere neagră.
- Da. - Îmi amintesc.
- Hai să... Intrați, stați jos! - Da.
Un șemineu nou?
Doar pietrele-s noi.
E drăguț.
Bine.
- Mai întâi... vrem să ne cerem scuze. - Ne pare... rău și ne simțim...
groaznic și rușinați pentru cum s-a purtat Arlo.
Uitați un cec pentru Sam.
Și i-am luat un telefon nou.
Nu e nevoie.
Sam a înlocuit ecranul la Techtropolis, pe gratis.
- Păstrați-l, serios. - Ne simțim... groaznic.
Știți că... Arlo a avut probleme de comportament
de când era mic.
L-am dus... la terapie acum câțiva ani, dar nu a ajutat.
L-am răsfățat prea mult, ăsta-i adevărul.
Vă spun direct și pe șleau...
ne e dor de voi.
E o prostie că nu suntem prietene.
„Și era atât de prostesc, încât îi era frică să spună cuiva
că atunci când căuta întrerupătorul,
o labă groaznică, cu gheare
- ...i-a atins încheietura...” - Oprește-te!
ORAȘUL BÂNTUIT
Nu mai pot. Nu, citește!
Nu, mă opresc. E prea înfricoșător.
Îți mulțumesc pentru fortul ăsta ridicol
și pentru poveștile de groază,
menite să-mi distragă atenția.
Da.
Putem sta aici pe veci, dacă vrei.
Putem face pipi într-un pahar, facem facultatea online.
- Putem... - Da?
îmbătrâni aici și...
ne putem lua niște pisici.
- Newton? - Da?
Sună jalnic, dar...
ești noua mea persoană favorită.
Serios?
Da.
Nu e tragic, având în vedere că ne-am întâlnit de curând?
Nu.
Și tu ești noua mea persoană favorită.
Să nu-i spui lui Sharice, că te va ucide.
Am înțeles.
Bun venit în bârlogul dragonului, amice!
Am izolat fonic camera bine.
Am pus o pătură pe saltea ca să nu scoată sunete noaptea.
Și am împrumutat odorizorul ăla șmecher de la colega mea...
- Mama ta? - Colega mea...
ca să fie un miros plăcut. Am intuit că-ți place eucaliptul.
Ca ursului koala. Da.
Și apoi, lumina.
Simte intimitatea!
Colegii mei mi-au vândut lampa cu lava, deci, ne descurcăm așa.
URA!
Ce multe trofee!
E o prostie să le pun aici, dar cred că Arlo e mândru de ele.
- Deci... - Sigur că e.
Deci, Sam face sport sau...?
Nu, preferă arta și biologia.
A, un tip inteligent.
Da, așa e.
În seara asta e prima oară când doarme în altă parte.
E puțin cam...
târziu, dar suntem mândri de el.
Hei, văd că încă mai mergeți la camping.
Am făcut ceva deplorabil.
Ce?
Nu trebuia să nu vă mai invităm în excursii.
M-am simțit prost dintotdeauna și nu știam cum să...
S-a scurs prea mult timp...
În fine, îmi pare rău.
E în regulă.
Da?
Da.
- Par să se înțeleagă. - Bine.
Treaba asta a ținut prea mult.
Cui îi pasă de o excursie la camping
de acum zece ani?
Exact. Să fim sinceri,
era normal ca Holly și copiii să nu vrea să stea cu Sam.
Avea niște probleme atunci.
Poftim?
Știi cum țipa și se certa, tot timpul.
Era greu să te înțelegi cu el.
Nu contează, e în regulă acum. Încă ceva de băut?
Am uitat ăla aprins? Scuze, Sammy!
Sam?
POLIȚIA
Hei!
Dacă un pui de pinguin pleacă din creșă, ar putea îngheța
sau ar putea fi mâncat de prădători.
Hei!
Ce faci așa noaptea?
Chinstrap, imperiali, Gentoo...
- Ai băut sau te-ai drogat? - Adelie, Chinstrap, imperiali, Gentoo.
- Adelie, Chinstrap, imperiali, Gentoo... - Hei, cu tine vorbesc.
Adelie, Chinstrap...
Ce-ai luat? Ești drogat?
Unii sunt răpiți de pinguini adulți.
Hei, oprește-te!
- Sam! - Hei!
- E în regulă, e autist. - Nu știu cine ești, înapoi!
- Nu înțelegi... - La pământ!
La pământ!
Lumea e înfricoșătoare.
Da.
E Pennywise.
Nu.
Am uitat de Nate.
- Nu. - Știu, îmi pare rău!
Va strica noaptea fetelor.
Să pretindem că nu suntem aici.
Nu suntem acasă.
Deschideți ușa, idioatelor!
Va râde de noi c-am făcut fortul ăsta. Doamne!
Băieții strică totul.
Ce facem?
- Îl invităm, cred. - Ne putem uita la un film.
- Vei adormi. - Ba nu.
De fiecare dată.
Deci, cum merge cu iubitul?
Iubitul?
Știi cum îl cheamă.
Scuze! Cum merge cu Evan?
De ce îl zici de parcă e un nume inventat?
Nu știu, deoarece sunt suspicios și vreau să te protejez.
Ce drăguț! Și inutil.
- Și cam sexist. - Mulțumesc!
Dar da, nu știu. E ciudat.
Suntem aici, dacă vrei să discuți cu cineva.
Eu sunt aici.
Ea nu trece de ora 21:30.
Sunteți minunați.
Mersi că ai fost primul meu prieten la Clayton.
Ce faci...
- Ce faci? - Serios, e ceva între noi.
Prietenie! Ești iubitul prietenei mele.
Știu, dar nu mă poți învinovăți că sunt puțin confuz.
Hai să-ți explic! Asta nu se va întâmpla niciodată.
Acum pleacă!
Du-te!
Bine, fă-o să pară ciudat.
...Chinstrap, imperiali, Gentoo, Adelie, Chinstrap, imperiali, Gentoo...
Ești bine?
Adelie, Chinstrap, imperiali, Gentoo...
Am o idee. Întoarce-ți scaunul!
- Ce? - Haide!
Te simți mai bine?
Ascultă...
nu poți lăsa o problemă să te tulbure, omule.
Toți au probleme. Chiar și eu.
Nu mi-am dorit dintotdeauna să vând electronice.
- Dar te pricepi. - Sigur, sunt fantastic.
Dar... când eram copil...
bunica s-a îmbolnăvit și am petrecut mult timp la spital.
Și sincer, doctorii erau nenorociți, dar asistentele erau de treabă.
Mi se părea că ele făceau treaba importantă.
Așa că am decis că vreau să fiu asistent.
Asistent medical?
Mă pricep la oameni și se pare că înveți chestii faine.
Și 99% sunt fete.
Dar apoi...
Ce? Vei termina propoziția?
Apoi a apărut dl Jeffries, profesorul meu de biologie de la liceu.
Avea 88 de ani, era un nenorocit și fuma ca un tractor.
- Cine fumează la muncă? - Tu, tu fumezi iarbă.
E diferit, Samuel. Și taci! Suntem la poliție.
Scuze!
În fine, într-o zi, dl Jeffries s-a enervat pe mine...
nu mai știu de ce. Probabil eram super amuzant, ca de obicei...
și mi-a zis că-s un ratat.
Și că voi ajunge un nimeni,
care se va alege cu o slujbă fără perspective.
Cineva a fost rău cu tine?
Cuvintele... mi-au rămas în cap
și de fiecare dată când voiam să aplic la școala de asistente, îmi...
îmi imaginam că voi eșua.
În fine, nu face aceeași greșeală ca mine.
Viața va fi plină de mici probleme,
dar nu trebuie să nu mai încerci.
Știi ce, dacă domnul Jeffries avea 88 de ani
și fuma ca un tractor, probabil e mort, statistic vorbind.
Te ajută?
- Da. - Bine.
Chiar da.
Doamne!
Cred că am împrumutat bluza asta acum 15 ani și nu ți-am returnat-o.
- Consider-o un cadou! - Mulțumesc mult!
Sigur. Nu ai și patru telecomenzi de-ale noastre, cumva?
Hei, încearcă Macallan-ul ăsta de 30 de ani. Cred că l-ai aprecia.
Știi... Sam a trecut prin multe.
- Nu-i nevoie să vorbim despre asta. - Cred...
Cred că e.
Știi că are autism, e o boală.
Nu cred că el sau noi merităm să fim pedepsiți pentru asta.
Amice, înțelege-ne și pe noi.
Ar trebui să-mi forțez copiii să stea cu cineva care țipă la ei și-i lovește?
Ne-am pedepsi pe noi.
Ce vrei să spui? Să stai cu Sam e o pedeapsă?
Încerc să fiu sincer, omule.
Poate că dacă-ți expuneai copiii la altfel de copii,
Arlo nu ar fi ajuns un nenorocit insensibil.
- Ho! - Încerc să fiu sincer, omule.
Theo, las-o baltă!
Eu? Nu eu insult copiii altora.
Tu doar zici că al meu nu-i destul de normal ca să stea cu alții.
- Poate c-ar trebui... - Să mergem!
Îmi pare rău!
A noua asistentă pe care am invitat-o în oraș.
- A zis da? - A zis... că nu.
Voi doi!
V-am verificat buletinele și vă dau drumul.
Nu mai umbla noaptea ca un drogat.
Amice, are autism. Greșeala a fost a ta.
Ai lovit un polițist.
Nu mi-aș forța mâna.
Am înțeles. Haide, Sam!
Sam, uite!
E 12:07 dimineața.
Ai petrecut noaptea altundeva.
Nu ai dormit, dar e un prim pas, nu?
NU CONDUCE BEAT
Șemineul ăla era drăguț.
- Îmi pare rău. - Nu-i nevoie să-ți ceri scuze.
Trebuia să te las să te duci singură.
Mint. Șemineul era de prost gust.
Probabil că ți-a fost...
greu atunci, nu?
Să îți pierzi prietena?
A fost groaznic.
M-am simțit singură.
Am plâns.
- Da? - Da.
Mult.
A fost ca o despărțire.
Îmi pare rău.
Hei!
Ce ai făcut în seara asta, ce i-ai zis lui Theo...
Ai fost curajos.
Sigur te pricepi la chestiile astea mai bine decât mine.
Nu știu. Cred că ai fost fantastic.
Cred că ai fost atât de fantastic, încât meriți un trofeu.
Ăla e...
Ai furat trofeul unui copil?
Da. Asta am făcut.
Ești nebună.
Un pui de pinguin nu se poate întoarce în oul lui cald.
Dar chiar și după ce năpârlesc...
după ce ies singuri în mare...
unii pinguini tot se întorc în mod regulat la colonie.
ȘCOALA DE ASISTENTE MEDICALE APLICĂ ACUM!
Cred că așa se simt cel mai aproape
de a fi înapoi sub cozile taților lor.
Subtitrarea: Alexandru Pintilei