Někdy je těžké rozpoznat rozdíl mezi vědou a magií.
Třeba fata morgána.
Fata morgána je optický klam, při němž vzdálené předměty vypadají,
jako by se vznášely nad vodní hladinou.
Existuje pro to vědecké vysvětlení,
ale většině lidí
to prostě přijde jako kouzlo.
IZZIE SRY ŽE JSEM NEPŘIŠLA. PROMLUVÍME SI?
- Vím, že je pozdě. - To nevadí.
To, cos udělala, nebylo fér.
Rozejít se se mnou takhle nebylo fér.
Když se se mnou rozejdeš, protože mě nemiluješ, fajn.
- Je mi z toho nanic, ale fajn. - Tak to není.
Ale protože myslíš, že je to pro mě lepší?
To je tak povýšené.
Sama poznám, co je nejlepší, co potřebuju.
Já vím.
A to, že mám těžké období, neznamená, že nefunguju.
Já nevěděla, co dělat.
Stačilo jen být vedle mě,
být moje holka.
Ale to byl ten problém.
Že jsem byla tvoje holka, všechno zhoršovalo.
Proč si to myslíš?
Protože je to pravda.
Vzpomeň si, když jsme se potkaly. Byla jsem zlá.
A pak jsme se daly dohromady a já se líbala s někým jiným.
To já dělám. Všechno kazím. Jsem kazisvět.
Přestaň. Tak o sobě nemluv.
Bylo to povýšené.
Sama sebe jsem přesvědčila, že náš vztah ničím.
A když jsi byla tak rozhozená,
vinila jsem sebe.
Ale máš pravdu.
Neměla jsem.
A teď tě chci jenom líbat.
Nejsem proti.
Budeme dál pár, až budeš na Newtonu?
No jasně.
Máma tu není.
Chceš zůstat?
- Jo. - Tak jo.
- Jsi připravená… - Jo.
Tak jo.
To je tetování?
Jo, jsem rebel.
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Nedává smysl, aby to zrušili.
Já vím a řekla jsem jim to. Je to neetické.
Investoval jste do toho svůj čas, energii a peníze.
Zrušení komplikuje situaci všem uchazečům.
Ano. Co říkali?
Byl jste jediný uchazeč.
Ale zmínili Aljašku.
Co?
Nabídli vám místo v programu na Aljašce.
Přemýšlejte o tom.
Na obou místech je zima. Obojí začíná a končí na A.
Mohl byste trávit víkendy v Juneau, zajet do Denali, porvat se s medvědem.
Aljaška? Aljaška není Antarktida ani omylem.
Sitka je prý krásná.
Hezké obchody.
Rodiče tam stavěli na výletní plavbě. Přivezli mi náramek.
To má být vtip?
Taky říkali, že se můžete přihlásit přespříští semestr.
Pokud bude větší zájem.
Ale to bude antarktická zima,
což znamená, že bude tma ve dne v noci.
Jak uvidím tučňáky? Jak uvidím cokoli?
S baterkou?
Ale pokud příští semestr zůstáváte na Dentonu,
radši se rychle zapište do kurzů, moc míst asi nezbývá.
Takhle na mě minule zbyla etika.
Zlato, dáš na stůl salát?
Paráda.
Hej!
Vrátím ti ho po večeři.
Dneska artyčoky?
Nelíbí se ti? Chápu.
Dost ostnatý, samý drama.
Řekni jim, jak je vidíš, i když ti do toho nic není.
Hele, nemám náladu. Moc jsem se nevyspal.
- Pořád ten tenisový sen? - Jo.
Možná proto, že si vyčítáš, že jsi morous, co mi ničí život.
Ne, necítím se provinile.
Pokud se chcete hádat, vrátíš mi sešit?
Ne, společně večeříme a povídáme si jako rodina.
Jak ti je?
Pokud zrovna nekreslím, tak hrozně.
Nestihl jsem si včas zapsat kurzy, tak hádejte, co zbylo?
Anglická poezie 19. století, zbytečný seminář o přistání na Měsíci
a něco, co už jsem zapomněl.
Ten Měsíc zní dobře.
Hned bych tě tam poslala.
A další novinka.
Vzal jsem práci pro Boba v jeho novém obchodě Bobtropolis.
Hloupé jméno, hloupá práce a celý můj život je teď hloupý.
Když jsme u takových sluníčkových témat,
musím najít mámě pečovatelský dům.
Jak jí je?
Je ráda, že je doma, a oblíbila si pečovatele, co k ní dochází,
ale shodly jsme se, že najdeme něco trvalejšího.
Myslela jsem, že by někdo z vás mohl jet se mnou.
Ale upřímně, jsem z vás rozčarovaná, tak nic.
Psaní všemi deseti! To je ten další děsný kurz.
Hrozná hloupost.
Ahoj, Same.
Co se děje? Co je tohle?
Zbavuju se všeho, co se týká Antarktidy. Už na ni nechci nikdy myslet.
To je smutné.
Ale chápu to.
Dneska jsem vrátila oblek brambory.
Hodila jsem tu kombinézu do koše a zakryla mokrými odpadky. Super pocit.
Přišla jsem si pro Óčka.
Co?
Svou krabici O Magazine.
Prosím, řekni, že se neprodaly.
Jasně že ne.
Jsou pod stolem a pár jich používá Zahid jako podložku.
Skvělé.
Teď, co je bramborové peklo za mnou a mám kouzelné ptáky,
musím se pustit do práce a najít svůj cíl.
Něco mi došlo.
Víš, jak od pěti let píšu dopisy významným ženám?
Tak některé odpověděly
a skoro všechny prosí, ať zůstanu v kontaktu.
Takže…
Sleduj.
Dvacet sedm dopisů nabízejících největším světovým průkopnicím
motivovanou posilu týmu.
Nedělej si velké naděje.
Doufala jsem spíš v „dobře ty“,
ale spokojila bych se i s „Květiny amerického západu?
Skvělá volba známky, Paige.“
Světe, těš se. Jsem zpátky.
- Ahoj, Zahide. - Zahide, jak se ti daří?
Dobře.
Tvůj kluk mě vyzvedl a jelo to jako po másle.
Pak jsem se u Jaye a Padmy týden chladil tam dole.
Co mám jen jednu kouli v osudí, jsme si nějak blíž.
Jak to jde tady?
Proč je byt tak prázdný?
Zbavuju se všeho k Antarktidě, kromě těch bot.
Ty tu trčí jako já.
Tahle otravná mementa. Vyndám je za tebe. To je to nejmenší, ty ses naučil řídit.
Navíc Chip, co bydlí nahoře, je celkem kutil.
Pořád se hrabe v autě.
- Určitě nám půjčí vercajk. - Stejně to asi nepůjde.
Same, nechceš Óčko?
Vždycky mi zvednou náladu.
Jedno jsem si už půjčil na dno akvárka, ale to asi zpátky nechceš.
Já bych si jich pár vzal.
No tak jo.
No ne, jak přežít dovolenou. To zní důležitě.
Jo, to je dobrý.
Je čas se rozloučit.
Na Antarktidu nejedu. Asi nikdy.
A ze všeho, co mi to připomíná, na mě jde smutek a vztek.
Připadám si, že tě házím přes palubu.
Takže…
Budu se snažit nemyslet na Antarktidu.
Což znamená, že nějakou dobu nepřijdu,
ale pošlu Casey, ať tě zkontroluje.
Umí být hrubá, ale to ti nebude vadit.
Sbohem, Stumpy.
Jo!
Jako přes kopírák!
Akorát ještě o chlup rychlejší!
Jak to, že jsi tak rychlá?
Ale jestli je to něco nelegálního, nechci to vědět.
Prostě v tom pokračuj a nabídni tady lenochodkám.
Vítej zpátky. Teď budeme míň hrozný.
To je pravda.
Gardnerová se samozřejmě vrací na místo finišmanky obou štafet, 4x1, 4x4.
Promiň, Sharice.
To ne. To jdeš jako na lavičku?
- Sharice, promiň… - Děláš si srandu?
Blbej běh je mi víš kde. Chci tebe!
Tak to by stačilo.
No tak se objímejte.
Ty jo, začíná se nám dařit, a já zrovna maturuju.
- Dostala stýpko. - Jenom Denton.
Ten program je fakt super. Mrkni na to.
Je moje nejlepší kámoška.
- Že jo? - Jasně.
MÁMA ÚKOLY SMAJLÍK
Na školu třetí divize je Denton celkem slušnej.
A je to blízko.
- Kdybych chtěla, můžu bydlet tady. - To nechceš ani teď.
Není to tak hrozný. Jídlo a kadeřník zdarma.
Takže UCLA už nepřichází v úvahu?
Já nevím. Neptám se.
Proč?
Je to…
Je to daleko.
A nikoho tam neznám.
Moje ubohé prsty už si vytrpěly dost.
Vždycky jsi říkala, že po maturitě odejdeš.
Pořád sis vyráběla falešné lístky na autobus.
Se Sharice jste zbožňovaly Orlando.
Je tam asi 17 akvaparků.
Co tohle?
Navštívíme spolu pár univerzit mimo Connecticut…
Nechci.
Jasný?
A když půjdu na Denton,
můžu dát Samovi kdykoli pohlavek.
A to se hodí nám všem, ne?
Jo!
Jo.
Sakra.
Jsi v pořádku?
Zase ten tenisový sen?
Stejné skóre?
Padesát čtyři nula? Víš, že takové skóre v tenise není?
Snědls tentokrát ten chleba?
Podle snáře Sam asi představuje tvé vnitřní dítě.
Už tím hloupým snem neztrácej čas.
Hele, co to muchláš?
Chlapíka na Antarktidě.
Zbavil jsem se všech věcí k Antarktidě, knih, plakátů, obřího tučňáka…
A stejně ji pořád kreslím.
Dostals ji z domu, ale ne z hlavy.
Přesně tak. Hrozně mě to frustruje.
Myslím, že to nevadí.
Cože?
Překonáš to jedině tak, že si tím projdeš.
Kresli a kresli a kresli Antarktidu,
dokud ji ze sebe nedostaneš.
- Vážně? - To si piš.
Nechceš, aby ti Chlapíci ucpali mozek.
Máš pravdu, nechci.
Když mi umřelo morče, nakreslila jsem 274 jednorožců.
Za víkend.
Když musíš, tak musíš.
Rozjeď to.
Dobrý den.
Zdravím.
Vy nejste Chip.
Ne. Chip se odstěhoval. Teď tu bydlím já. Jsem Honey.
Já jsem Zahid.
Promiň, nechci otravovat.
Šel jsem si od Chipa půjčit nářadí.
Moc nářadí nemám, ale něco by se hodilo.
Třeba pořádnej… šroubovák.
Ale mám kladivo.
Chtěl jsi do toho bušit?
Ale…
Nemám pilu,
takže ani nic nepřeřízneš.
Chci jen pomoct kámošovi.
„Chci jen pomoct kámošovi“?
Co mě to napadlo?
Měl jsem tolik šancí uplatnit svůj ostrovtip.
Měl jsem to pod nosem.
Nástroj, hoblovat, sbouchnout,
tahat pilku.
Promazat ložiska.
Obrážečka.
Uvolněné péro.
Jsem…
A co se teda stalo?
Nalila mi čaj a tři hodiny jsme si povídali. Jsem vůl.
Ale Zahide,
to zní fakt dobře.
Fakt?
To zní jako rande.
Ale byli jsme oblečení.
O čem jste se bavili?
Prostě o našich životech, nadějích, obavách.
Ani jednou jsem jí nepochválil kozičky, kčertu.
Tak vznikají opravdové vztahy.
Jejda.
Počkat. Jsem po operaci hodnější?
Měl jsem zlou kulku?
Je možný, že moje pravá koule…
byla zlý dvojče?
To si nemyslím.
Evidentně se pleteš.
Život si s námi zahrává, co?
Musel jsem přijít o varle, abych se stal lepším chlapem.
Zas o tolik lepší nejsi.
Díky za snahu, Sammy, ale zjevně jsem.
A teď mě omluv, musím se chystat.
Jdu na večeři s Honey. Určitě po ní ani nevyjedu.
Představ si, mám novinky.
Pamatuješ na těch 27 dopisů?
Ovšem.
Tak už se mi ozvala zpátky šéfka Habitat for Humanity.
Nabídla mi práci v jejich centrále v Georgii.
Ty jo.
Jo, já vím. Je to dobré pro svět.
Hodně bych se naučila. Nosí tam business casual, což je moje.
Ale představ si, že bych musela nastoupit za týden.
Za týden?
Jo.
To je… To je moc rychlé.
Není to praktické.
Takže to odmítnu.
Zní to nerealisticky.
Takže souhlasíš, že to mám odmítnout?
Rozhodně.
Dobře.
Tak já se jdu mrknout na ten domov pro babičku.
Je to hodina a půl cesty, tak mi to potrvá.
- Nechceš jet taky? - Ne, díky. Mám moc práce.
Koukáš na animák?
Technicky vzato jsem dítě.
Zastavíme na rychlém občerstvení. V obou směrech.
Vidím to zdravé jídlo, cos sbalila.
Trčí z toho listy.
Ne.
No tak. Hodila by se mi podpora.
Fajn. Ale jak začneš moc povídat, smím si pustit hudbu, jak hlasitě chci.
Platí. Ale převlíkneš si to tričko.
Tohle?
To mi dala Beth.
Jsme zase kamarádky. „Nejlepší kámošky navždycky“.
Tak jo, ale tu svačinku tu necháš.
Aby tě něco nenapadlo.
Víš, co si říkám?
Jestli se dá jíst pomalejš.
Pacienti, co krvácí na ulici,
totiž rádi počkají, až si někdo vychutná oběd šnečím tempem.
- Pořád nespíte, co? - Ne.
Víte, co zkuste? Lov lukem.
- Cože? - Jo, vyčistíte si hlavu.
Strejda loví pořád.
To sušený losí maso?
To je od něj.
Můžu mu zavolat.
Bohužel se k vám nepřipojím,
protože podle výplatní pásky
jsem získal nárok na celou třetinu dne dovolené.
Počkej, až budeš v mém věku. Naspořil jsem si jich 54.
Máte 54 dnů dovolené?
Padesát čtyři nula…
Pane jo.
Kdybych já měl 54 dnů dovolené,
sbalil bych se do auta a jel rovnou na Myrtle Beach.
Už jsem tam byl s kamarády. Je to tam krásný.
Tak kdy mi řekneš, proč jsme tady?
Pošleš babičku na Newton?
Kdo to je?
- Emily. - Jaká Emily?
Emily pracuje na UCLA.
Mami.
O odchodu z domova mluvíš od svých tří let.
Upřímně, trochu mě to bolelo.
Ale poslouchat tě, že neodejdeš,
mě bolí ještě víc.
O nic nejde.
Jde.
Vždycky jsem ti záviděla, že máš velké sny.
Vím, co se stalo na Claytonu, o tvých úzkostech.
Vím, že tě to vyděsilo.
Nechci to zažít znova.
To já taky nechci.
Ale jsi statečná a silná holka
a se strachem se popereš.
Neříkám, že musíš na UCLA. Jen si s ní popovídej.
Podvedlas mě.
Jo.
A teď leť jako pták, co ho máš vytetovanýho na ruce.
Schovávám ho před tebou.
Ani náhodou.
A máš zaracha.
Tak jo.
Jedu na Antarktidu.
Počkej, na Aljašku?
Samozřejmě že ne.
Aljaška zní dobře.
Upřímně, dlouho jsem je nerozlišovala.
Antarktida, Aljaška. Je tam zima, zní to stejně.
Nejedu na Aljašku.
Co se stalo?
Tohle.
Mami, říkalas, že mi Chlapík pomohl v adaptaci.
Tak to dokázal znova. Nastoupil na loď.
To udělám i já. Na Antarktidu nepotřebuju program.
Můžu tam jet sám.
Jak?
Je to fakt daleko, je tam velká zima a ty jsi malý a křehký.
Pravda, ale zamysli se.
Už jsem připravený.
Mám zásoby, itinerář. Dokonce jsem sehnal peníze.
Stačí zarezervovat cestu a bydlení, a voilà!
To je úžasné, Same.
Zlato, to je…
neuvěřitelné.
Jsem na tebe moc pyšná.
Díky, ale přišel jsem si pro staré časopisy.
Jsou tam nějaká fakta, která potřebuju na cestu.
Pak půjdu tu dobrou zprávu říct Stumpy.
Potřebuješ svézt?
Už umím řídit. Potřebuju půjčit auto.
Půjčím ti ho, ale řídit budu já.
Tak jo.
Takže Aljaška ne?
Mlč.
JIŽNÍ PÓL ANTARKTIDA
Same, můžeme vyrazit?
Dobrá zpráva, Stumpy. Jedu na Antarktidu.
Promiň, jestli jsi měla obavy.
Asi tě přes vodu neslyší.
Já vím, ale rád s ní mluvím. Je to moje kamarádka.
Rozumím.
Budou ti kamarádi chybět? Najednou jich máš hodně.
Jo.
Ale já musím jet.
Vím, co chci dělat a kde chci být,
takže vlastně nemám na vybranou.
O tom jsem s tebou chtěl mluvit.
Taky vím, co chci dělat a kde chci být.
A našetřil jsem si spoustu dovolené…
No…
Můžu na Antarktidu s tebou?
Vím, žes to celé připravil a naplánoval.
Jen bych nosil těžká zavazadla, slibuju.
Dobře, můžeš jet.
Jo?
Jo.
Tak jo.
Stala se jedna věc.
Elsa mě podvedla.
Tobě přijde milá, ale je zákeřná.
Obelhala mě.
Vnutila mi zdravou svačinku a hučela do mě.
Co mi chceš říct?
Potkala jsem skautku z UCLA.
Ty jo.
Já taky.
- Fakt? - Jo.
- Emily? - Emily.
- Ty vado! - Že jo?
Nevím, jestli to klapne,
ale jestli se tam některá z nás dostane, musí tam jít,
i když to té druhé nevyjde.
- Slibuješ? - Slibuju.
- Čelový slib? - Čelový slib.
- Jsem ve špatném pokoji? - Přišel jsem se omluvit, tak buď milá.
Poslouchám.
Neměl jsem ty věci Izzie říkat.
Mělas pravdu. Mně to nepřísluší.
Tati…
Kvůli tomu jsem se nenaštvala.
Chtěla jsem, abys ji měl rád.
Tvůj názor je pro mě důležitý.
Já vím.
Asi se moc soustředím na tvůj život.
Dlouho jsi mi přišla jako jediná v rodině, komu rozumím.
Nápodobně.
A to se teď mění.
A taky by mělo.
Dobře.
A omlouvám se.
A víš, Evan se mi ze začátku nelíbil.
A koukni na nás teď. Jako nejlepší kámoši.
Možná za pár let budeme s Izzie jezdit spolu v sanitce.
Bože. O tom silně pochybuju. Taky tě nemá ráda.
- A hádej co? - Co?
Jedu se Samem na Antarktidu.
Vážně?
Bezva.
- Bude ti děsná zima. - Já vím.
Omlouvám se.
V pohodě.
To vypadá skvěle.
Ale ty těstoviny na másle nic nepřekoná. Byly jedinečné.
Ježkovy oči, víš, co mi došlo?
Same, v Olive Garden jsme nikdy nedošli až k dezertu.
Co?
V minulosti všechna naše jídla tady
skončila nějakým nepříjemným konfliktem už během předkrmu,
ale dneska ne.
Dneska slavíme cheesecakem.
Same, tu cestu ti moc přeju.
Samozřejmě mi budeš chybět,
ale… myslím, že je důležité, abys jel.
Myslím, že je důležité, abys jela i ty.
Cože?
Procházel jsem si archivy.
Zapomněl jsem hustotu obyvatelstva na Antarktidě.
Je to jedna setina na čtverečnou míli.
A narazil jsem na tohle.
Můj starý seznam tvých kladů a záporů.
Teda co z něj zbylo.
Zahid originál vytrhl.
A já udělala frotáž.
A tu jsi pak taky vytrhla.
Ale některá slova jdou pořád přečíst.
Chytrá, věrná, čisté boty.
A psal jsem to, když jsem tě znal asi týden.
A teď tě znám 116 týdnů
a jsi chytřejší a věrnější
a máš čistší boty, než jsem si uměl představit.
Same, ty jsi počítal týdny?
Byly to dobré týdny.
Myslím, že tví kouzelní ptáci jsou prostředníčky proto,
že se umíš za lidi postavit.
Jak jsi ve škole prosadila tanec se sluchátky
nebo seřvala lidi za to, co mi napsali do ročenky.
Děkuju.
Ale ze začátku jsem ti s Antarktidou moc nefandila.
Ale pak už jo.
A teď bych měl udělat totéž já pro tebe.
Jak to myslíš?
Měla bys vzít tu práci v Georgii a stavět bydlení.
Ale nástup je tak brzy.
- To nevadí. - Odjela bych za pár dní.
- Já vím. - Same, byla bych pryč asi rok.
Nejmíň.
Mám strach.
Já vím.
Ale ty jsi ten nejodvážnější člověk, co znám, Paige.
To znamená, že tu nebudu, až budeš odjíždět a až se vrátíš.
Já vím.
Ale jak máme zůstat spolu, když budeme tak daleko od sebe?
To nevím.
Nečekal jsem, že si najdu holku,
a pak jsem našel tu nejlepší na světě, tebe.
Ale teď musíme oba odjet,
takže možná…
bychom se měli načas rozejít.
Zatraceně.
Asi máš pravdu.
A vůbec se mi to nelíbí.
Mně taky ne.
Ale kdo ví? Třeba…
Třeba jednou navážeme tam, kde jsme skončili.
Možná.
Ale to, že si dáváme pauzu od chození,
neznamená, že do tebe přestanu být zamilovaný.
Já taky ne, Same.
- Máš všechno? - Jo.
- Zvládnete to tu s Edisonem? - Jo.
Honey se staví na veganské enchilady.
Už by se měli seznámit.
- Nenech ji ho držet. - Jistěže ne.
Ještě něco.
Tys je vytáhl.
S Honey jsme koupili obří nástroj.
Víc k tomu neřeknu.
Ahoj, Edisone.
Ahoj, Zahide.
Díky, že jsi ten nejlepší kamarád a nejlepší kmotr.
Možná nejlepší kmotr, ale nejlepší kámoš jsi ty.
Budeš mi chybět, parťáku.
Ty mně taky.
Sammy, počkej.
Promiň, že jsem se nezeptal.
Nevadí. Aspoň je to pevné.
Starý Zahid by o tom vtipkoval, ale z toho jsem vyrostl.
Starý Zahid by vtipkoval i o tomhle.
Jo.
To teda jo.
RODINA
Máš dost ponožek? Trenek? A co boty? Jsou rozchozené?
Když půjdeš rovnou v nových, budeš mít puchýře
a budeš si je muset zout a umrznou ti nohy.
Boty jsou v pohodě.
Nemůžu uvěřit, že odjíždíš.
Já taky ne.
Přijde mi to správné.
To jo.
Máš strach, že tu nebudu?
Bude se mi stýskat, ale ne.
Náramně si to užijete.
Většinou tohle zvládám s klidem.
Jasně, s ledovým klidem.
Miluju tě.
Já tebe taky.
Připravena?
Já vím.
Jsem tady. Zdrháme.
Něco pro tebe mám.
Ruku?
Moji ruku.
Když uděláš nějakou blbost, plácnu tě z druhého konce světa.
Když udělám nějakou blbost, nejspíš umřu,
ale bude to dobrá připomínka, abych byl rozumný, tak dík.
Nemáš za co.
Taky ti něco nesu.
Tvoje zelená mikina?
Je to tvoje oblíbená.
Ano, moje nejlepší.
Na Antarktidu je to moc tenká, ale sem je tak akorát.
Jo, takhle se nosí nejlíp.
Polárníku, jsem na řadě!
Poslouchej…
Co…
Asi chce říct, že je na tebe hrdá.
Díky, mami.
Nemáš za co.
Tak jo.
Jsme připraveni.
Vaše pasy.
Nesmíte zapomenout na pasy.
Same, na té fotce jsi tak roztomilý.
Jediná fotka, kde je úsměv nežádoucí.
Neudržel jsem se. Jsem tak šťastný.
Tak co, připraven vyrazit?
Připraven.
Tak jo.
Miluju tě.
Překlad titulků: Barbora Vrbová