‫בתחילתו של מסע, אף אחד לא יודע למה לצפות.‬
‫רוח פרצים חודרת מהחלונות ‬ ‫ודלת השירותים נתקעת,‬
‫אבל חוץ מזה, הכול בסדר.‬
‫אני גאה בך.‬
‫דירה משלך.‬ ‫אני לא מאמינה. תראה אותך.‬
‫כמה גדלת. אתה יכול להיות בן 20.‬
‫אולי יש לך מושג קלוש ‬ ‫שהדרך עלולה להיות קשה.‬
‫איך גלאי העשן, הם עדכניים? ‬ ‫אי אפשר לדעת בוודאות בבניינים ישנים.‬
‫בדיקה מדוקדקת של אמצעי הבטיחות‬ ‫הייתה חלק מהרשימה שלי לכניסה לדירה.‬
‫יש לנו גלאי עשן חדשים, ‬ ‫ערכות עזרה ראשונה וגרזן.‬
‫גרזן?‬ ‫-למקרה של שריפה.‬
‫הוא היה שייך לדוד של זאהיד, ‬ ‫חוטב העצים ההודי הראשון בוורמונט.‬
‫קראו לו "סוואמי סירופ מייפל".‬
‫גרזן?‬
‫אבל אף אחד לא יוצא למסע וחושב,‬
‫"בעוד ארבעה חודשים, ‬ ‫אסבול מצפדינה חמורה‬
‫ואאלץ לאכול כלב מזחלת."‬
‫וכאן תוכל לשבת כל ערב כשנעשה שיחת וידאו.‬
‫כל ערב?‬ ‫-שכנעתי את עצמי לרדת משלוש פעמים ביום.‬
‫זו הצעתי הסופית והטובה ביותר.‬ ‫-אתה רוצה שנעזור לך לסדר?‬
‫לא, תודה. לאדיסון היה יום עמוס. ‬ ‫אנחנו צריכים שקט.‬
‫בסדר.‬
‫אתה רוצה לשמור את‬ ‫הארגזים האלה ליתר ביטחון?‬
‫לא. למה? אתם יכולים לזרוק אותם.‬ ‫יש פח אשפה בכניסה לבניין.‬
‫הוא ירוק, ומישהו בשם "דוג פייס"‬ ‫כתב עליו את השם שלו.‬
‫בסיידר.‬
‫אתם יכולים ללכת.‬
‫אסור לך לצחוק על זה שבכיתי.‬
‫גם לך.‬
‫זה מה שהופך התחלות חדשות למלהיבות כל כך.‬
‫אתה לא יודע מה יקרה עד שהן מגיעות לסיומן.‬
‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫הנה זה מגיע.‬
‫אני מתרגש כל כך!‬
‫שקט!‬
‫חזק!‬ ‫-מצטער.‬
‫התחלות יכולות להיות כואבות...‬
‫אבל אחי, 12:08 בבוקר.‬ ‫-אבל זה לא אומר שהן רעות.‬
‫עשיתי את זה.‬
‫רשמית נשארתי בדירה החדשה שלנו‬ ‫יותר זמן משנשארתי בכל מקום אחר.‬
‫פספסתי את זה? פספסתי את 12:08?‬
‫לא, הגעת ברגע האחרון ממש.‬ ‫-יופי.‬
‫את נראית אופנתית למדי בבגד הגוף הזה.‬
‫תודה. זה מה שאני לובשת‬ ‫מתחת לתפוח האדמה שלי.‬
‫סאם, ברכותיי.‬ ‫-תודה לך.‬
‫הבאתי לך משהו.‬
‫זה "עץ הכסף".‬
‫הוא מביא מזל טוב ושגשוג.‬ ‫תוכל לשים אותו ליד הטרריום של אדיסון.‬
‫הוא יקבל שם אור שמש נהדר.‬ ‫הוא יהיה הצב העשיר ביותר בעיר.‬
‫בסדר.‬ ‫-וזה גם צמח שקל לטפל בו.‬
‫רק שלושת רבעי כוס מים כל ארבעה ימים,‬
‫דשן אצות-ים פעם בשבוע,‬ ‫ופשוט תסובב אותו לעיתים תכופות.‬
‫אני אעזור. היה לי צמח ששרד‬ ‫במשך חודשיים על משקאות מוגזים בלבד.‬
‫אתה יודע מה? לא משנה.‬ ‫אני אבוא ואטפל בו בעצמי.‬
‫יופי. אני חייב לסיים את המשימות‬ ‫ ברשימת הכניסה לדירה שלי.‬
‫אני אעשה כמה מהן. המעט שיש לעשות ‬ ‫עבור שותף שהוא כמו אח.‬
‫אני אכין עותק של המפתח למקרי חירום‬
‫ואעביר את חשבון החשמל.‬
‫ואתן לאימא שלך חיבוק גדול במיוחד.‬
‫זה לא ברשימה.‬
‫הוספתי את זה.‬
‫עשיתם עבודה טובה.‬ ‫יש פה אווירה נחמדה מאוד.‬
‫לפני מאה שנים, זה היה בית מטבחיים.‬
‫אני לא מאמינה שהוא באמת הלך.‬
‫אל תדאגי.‬
‫היית צמודה אליו כמו דבק כל חייו,‬ ‫אין סיכוי שהוא יוכל לחיות בלעדייך.‬
‫את חושבת?‬
‫אני צוחקת.‬ ‫-אלוהים.‬
‫אני יוצא. אני חייב להגיע מוקדם.‬ ‫אני מכשיר את הבחור החדש.‬
‫אוואן? מה שלומו?‬
‫לא. אני לא נכנס ביניכם.‬ ‫רק כי אני עובד עם החבר שלך...‬
‫החבר לשעבר.‬ ‫-מה שתגידי.‬
‫למה אתה מתכוון?‬
‫אתם הילדים.‬
‫נפרדים, חוזרים.‬
‫נכון שאנחנו חמודים?‬ ‫אבל לא, למען האמת, אנחנו לגמרי פרודים.‬
‫אז... ‬ ‫-אוקיי.‬
‫הי.‬ ‫-אני עושה קקי.‬
‫איך האימונים?‬ ‫את עדיין עובדת קשה בשביל UCLA?‬
‫מה את זוממת, גברת?‬ ‫-שום דבר.‬
‫למען האמת, יש לי שאלה אחת.‬ ‫זה בסדר בכל מקרה.‬
‫תהיתי אם את מתכוונת לספר לאבא ‬ ‫עלייך ועל איזי.‬
‫הבנתי.‬
‫כן, את יודעת, חשבתי על זה הרבה.‬ ‫ממש ירדתי לעומקם של דברים.‬
‫ואני חושבת שהתשובה היא אל תתערבי.‬
‫דבר אחרון.‬
‫אלוהים. ככה זה להיות ילדה יחידה? ‬ ‫אני שונאת את זה.‬
‫הסתכלתי באתר של "קלייטון",‬
‫וראיתי שיש להם אגודה למגדר ומיניות.‬
‫אז אם את מכירה מישהו שמתמודד‬ ‫עם שאלות של זהות‬
‫כמו, לא יודעת, אולי, ‬
‫"איך אני יוצאת מהארון בפני אבא שלי?"‬ ‫אולי כדאי שתספרי לו.‬
‫אימא.‬ ‫-כן?‬
‫אני פשוט לא יודעת מה הוא יגיד.‬ ‫כלומר...‬
‫הוא לא ידע מה לומר, וזה יהיה מוזר ומביך.‬
‫זה נכון.‬
‫הוא לא מגניב ורגוע כמוני.‬
‫קישטה.‬
‫העיניים של אדיסון דומעות.‬ ‫אני חושב שיש לו תגובה אלרגית.‬
‫למדנו על זה בבית הספר לאחיות.‬
‫קשה לו לנשום?‬ ‫יש לו פריחה?‬
‫נצטרך להסיר את השריון ולהציץ מתחתיו.‬
‫אני חושב שפשוט אשגיח עליו בינתיים.‬
‫זה בטח בגלל צמח הכסף המטופש של פייג'.‬
‫מסתבר שהוא גורם למזל טוב, ‬ ‫לשגשוג ולצבים מתים.‬
‫מה קרה?‬ ‫-מה גורם להפסקות חשמל? זומבים?‬
‫תעלול של מתבגרים?‬
‫לילה גלובלי תמידי?‬
‫כדאי שנתקשר לחברת החשמל.‬
‫אני שונא מוזיקת המתנה, ‬ ‫אבל אני יכול להרכיב אוזניות.‬
‫אולי כדאי שאתה תעשה את זה‬ ‫מאחר שהעברת את החשבון לשמך.‬
‫לא עשיתי את זה.‬
‫מצטער, חבר.‬ ‫-מה?‬
‫זה פרח מזכרוני.‬
‫אבל מחקת את זה מהרשימה.‬
‫כן. אבל לא עשיתי את זה, וזה היה טיפשי.‬
‫אז למה מחקת את זה מהרשימה?‬
‫התכוונתי לעשות את זה.‬
‫אבל, חשבתי על חשמל, ‬ ‫מנורות, מנורות לבה, לבה, חום,‬
‫בסופו של דבר הזמנתי מכנסי חימום במקום.‬
‫המחשבות שלי נודדות לפעמים.‬ ‫מסתבר שזה סימן ליצירתיות.‬
‫אבל אל תדאג.‬
‫אתקשר לאנשים הנחמדים בחברת החשמל עכשיו.‬
‫הטלפון שלי מת.‬
‫הייתי טוען אותו, אבל...‬
‫רוצה לראות סרט?‬
‫רגע.‬ ‫-וואו. זה מרשים. ‬
‫שלמות חמאתית מוזהבת.‬
‫עכשיו לטאץ' האחרון.‬
‫זה יגיע בדואר מחר. צ'או.‬
‫אלוהים.‬
‫בת' שולחת לי סרטוני רצח של מאפים‬ ‫מאז שאוואן ואני נפרדנו.‬
‫הם נראים טעימים.‬ ‫-לא, היא אופה מדהימה.‬
‫היא תכעס כל כך אם היא תגלה שאת ואני,‬
‫את יודעת, מבלות יחד.‬
‫מבלות יחד?‬
‫מה את בת 12?‬ ‫-סתמי.‬
‫איך אני אמורה לקרוא לזה?‬ ‫-יוצאות.‬
‫זוג.‬
‫זוג?‬
‫כן.‬
‫נכון?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬
‫שלום.‬ ‫-הי, מותק.‬
‫אני מתקשרת אליך בשיחת וידאו. ‬ ‫נכון שזה כיף?‬
‫אתה באמבטיה עם כל הבגדים?‬
‫כן, זה מרגיע.‬
‫בבית, כשהייתי צריך לשנות אווירה,‬
‫יכולתי להסתובב במיטה או לשבת בארון שלי.‬ ‫זה מה שאני עושה כאן.‬
‫טוב, נראה שזו אמבטיה נחמדה ונקייה.‬
‫כנראה כי ניקיתי אותה כשהייתי שם.‬
‫אני חייב להזהיר אותך, ‬ ‫לא אוכל לדבר הרבה זמן.‬
‫אני לא רוצה שתיגמר לי הסוללה כי אין לנו ‬ ‫חשמל. זאהיד לא העביר את החשבון על שמו.‬
‫בגלל זה צריך רשימה.‬
‫יש לנו רשימה. הוא מחק את המשימה,‬ ‫אבל לא עשה אותה.‬
‫למה שמישהו ימחק משהו‬ ‫מרשימה אם הוא לא עשה אותו?‬
‫אין לי מושג.‬ ‫שאלתי אותו הרבה פעמים.‬
‫טוב, כאן יש לנו חשמל.‬ ‫יש לנו הרבה חשמל. בוא הביתה.‬
‫אולי כדאי לי.‬
‫כן!‬
‫אני אפרוס מצעים על המיטה שלך.‬ ‫ואם תמהר, תגיע בזמן לארוחת הערב.‬
‫אני מכינה זיטי. תראה.‬
‫להפוך.‬
‫אתה רואה?‬
‫מה זה?‬
‫אלה הארגזים שלי?‬
‫חשבתי שהתכוונת לזרוק אותם.‬
‫כן. פשוט... עוד לא הגעתי לזה.‬
‫אבל יש פח אשפה ממש מול הבניין שלי.‬
‫טוב, כן, זה היה קל יותר.‬
‫היה קל יותר לגרור 600 ארגזים ‬ ‫לצד השני של העיר‬
‫ולערום אותם בבלגן בבית שלנו? היי, סאם.‬
‫הי, קייסי.‬ ‫-מה זה? יום הירידות על אימא?‬
‫פשוט שמרתי אותם.‬
‫שמרתי אותם למקרה ש...‬ ‫-למקרה שמה?‬
‫כן, למקרה שמה?‬
‫לא חשבת שאצליח.‬
‫מותק, לא, זה לא נכון.‬
‫ככה זה סוג של נראה.‬
‫כן, ככה זה סוג של נראה בהחלט.‬
‫אתה באמבטיה? הוא באמבטיה?‬
‫כן, הוא באמבטיה ובלי חשמל.‬
‫להתראות.‬
‫בושה וחרפה, גברת.‬
‫בושה וחרפה.‬
‫אני לא מאמין שאנחנו כאן,‬
‫לומדים את המקצוע.‬
‫- חובש מתלמד -‬
‫זה מרגש.‬
‫אני מקווה שיהיה קצת אקשן.‬ ‫-אנחנו מבלים הרבה זמן ביחד בעבודה הזאת.‬
‫לפעמים טוב פשוט...‬
‫להיות בשקט.‬
‫בסדר.‬
‫מה שלום קייסי?‬
‫נכון.‬
‫שקט.‬
‫מצטער.‬
‫היא בסדר.‬
‫כן? יופי...‬
‫גם אני.‬
‫אתה לא חייב להגיד לה את זה.‬
‫בסדר.‬
‫אפסיק לדבר.‬
‫תראה, אני לא יודע כלום,‬
‫אבל אני יודע שאכפת לכם זה מזו.‬
‫לא משנה מה קורה,‬
‫אולי הגיע הזמן‬
‫לדבר ולטהר את האווירה.‬
‫מה הכפתור הזה עושה?‬
‫כשאתה לוחץ עליו, אני מתעצבן.‬
‫אני די בטוח שזה מה שכל הכפתורים עושים.‬
‫- אוואן טובה ‬ ‫אז לא סיפרת לאבא שלך על איזי? -‬
‫- לא. ואתה?! -‬
‫- ברור שלא. סודך שמור. -‬
‫- גם שלך. -‬
‫- הדבק -‬
‫- סרטון קרטה -‬
‫- ג'י-אס-איי, האגודה למגדר ומיניות, ‬ ‫מפגשים שבועיים -‬
‫אתה פשוט צריך עור של פיל.‬
‫אתה לא יכול להתעצבן כל כך.‬
‫טוב, אני לא יכול שלא. אני כועס.‬
‫רק כדי לוודא,‬
‫הבחור שלבוש כמו בייקון כבר הלך, נכון?‬
‫נכון.‬ ‫-יופי.‬
‫אני כועס כי אני שונא לגור עם זאהיד.‬ ‫אבל אני לא יכול לחזור הביתה‬
‫כי אימא שלי חושבת שאכשל, ‬ ‫ואני חייב להוכיח לה שהיא טועה.‬
‫למה אתה שונא לגור עם זאהיד?‬
‫חוץ מזה שהוא רועש, מבולגן, ‬ ‫חסר אחריות לחלוטין,‬
‫ובעיקרון חי בלילה.‬
‫כל זה ועוד.‬
‫הוא עושה קולות קטנים לכל דבר.‬
‫שלום, מר קערה. אתה צריך להישטף.‬
‫בבקשה תנקה אותי. עברו כבר ימים.‬
‫הנה מגיע ד"ר ספוג.‬
‫אבחנה, מלוכלך בטירוף.‬
‫הוא אף פעם לא רוצה לעשות ‬ ‫מה שאני רוצה לעשות.‬
‫שש בבוקר. זמן לארוחת בוקר.‬ ‫-לא, תודה.‬
‫ואני אף פעם לא רוצה‬ ‫לעשות מה שהוא רוצה לעשות.‬
‫ארבע ו-20, זמן לעשן משהו.‬
‫לא, תודה.‬
‫הוא קונה הכול בכמויות.‬
‫למה יש לנו ארבע צנצנות דבש?‬ ‫אני אפילו לא אוהב דבש.‬
‫ולעתים קרובות הוא כותב מכתבים כועסים‬ ‫על מכונת כתיבה רועשת מאוד.‬
‫"לכבוד 'הבדים של ג'ולין'.‬
‫אקדחי הדבק שלכם שווים לתחת‬
‫קישטתי את התחתונים שלי,‬
‫אבל החרוזים נפלו בכביסה."‬
‫אולי הבחירה בזאהיד כשותף לדירה ‬ ‫הייתה לא נכונה.‬
‫אולי הבחירה הנכונה הייתה ממש מולך כל הזמן.‬
‫וגם, הוא אוכל תפוחים בקולי קולות,‬
‫והוא כל הזמן שם את הפח של המטבח ‬ ‫מתחת לכיור‬
‫כשברור שהמקום הטוב ביותר עבורו ‬ ‫הוא בפינה של המטבח.‬
‫אני מבינה את הבעיה.‬ ‫ויש לי את הפתרון המושלם.‬
‫תראה, זה לא היה קל ‬ ‫לחזור הביתה להורים שלי, סאם.‬
‫אבא שלי לא חובב מכנסיים אחרי העבודה.‬
‫אבל המצב השתפר כשהחלטתי‬ ‫לקבוע כמה כללים בסיסיים.‬
‫כללים?‬ ‫-כללים.‬
‫חשבתי שאולי זה ימצא חן בעיניך.‬ ‫-זה כן.‬
‫מה שלום הצמח שלי?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫הוא גרם לאדיסון לדמוע, ‬ ‫אז השארתי אותו על המדרכה.‬
‫תודה על העצה, פייג'.‬
‫היי, חבר. הרגשתי רע לגבי כל עניין החשמל,‬ ‫אז אפיתי לך בראוניז,‬
‫וזה אפשרי כי יש לנו חשמל עכשיו.‬
‫יש בתוכם מריחואנה? ‬ ‫-רק טיפונת לטעם.‬
‫זאהיד,‬
‫סידור המגורים שלנו מקשה עליי.‬
‫קיוויתי שנוכל לקבוע כמה כללי יסוד.‬
‫פייג' קבעה כאלה עם ההורים שלה ‬ ‫והיא משבחת אותם מאוד.‬
‫את הכללים, לא את ההורים שלה.‬ ‫לא נראה שהיא מחבבת אותם כרגע.‬
‫זה רעיון טוב.‬
‫לחיות עם ה"זי-מן" ‬ ‫זה כמו להיות עם דוב במערה שלו.‬
‫תאלף אותי, סאמי.‬
‫בסדר. כלל מספר אחת.‬
‫יש למחוק משימה רק כשהיא הושלמה. ‬
‫אני על זה.‬
‫באמת.‬
‫כלל מספר שתיים.‬
‫תפסיק לקנות בכמויות.‬
‫אני מסכים. קיבלתי את הכרטיס מקוסטקו ‬ ‫והכוח עלה לי לראש.‬
‫כלל מספר שלוש. בלי כתיבה כעוסה ורועשת ‬ ‫במכונת כתיבה כשאני בבית.‬
‫אני אזעף לבדי. זה לטובה.‬ ‫זה הכול?‬
‫יופי. אם עוד משהו יצוץ, תגיד לי.‬
‫כלל חדש.‬ ‫אסור לאכול תפוחים אחרי שמונה בערב.‬
‫מה אתה עושה פה, חבר?‬
‫אני לא יודע, אבל אני מתגעגע לארון.‬
‫אני מתאים לשם כל כך, ואני לא מפריע,‬
‫ואי אי אפשר להריח את הקרביים המסריחים שלי.‬
‫כלל חדש.‬
‫אסור לדובב חפצים דוממים‬ ‫ותפסיק להזיז את פח האשפה.‬
‫כלל חדש. תפוחים אסורים בכל שעה.‬
‫אני לא מאמינה ששכנעת אותי לעשות את זה.‬ ‫-זה יהיה כיף.‬
‫או נוראי, שזה כיף במובן מסוים.‬
‫היי, אתן חדשות. ברוכות הבאות.‬ ‫אני אריקה. היא, שלה.‬
‫קייסי, גרדנר.‬
‫אלה כינויי הגוף שלה.‬
‫סליחה, אני טיפשה.‬
‫אין בעיה. אני שמחה שאתן כאן.‬
‫שבו ותרגישו בנוח.‬
‫היא נחמדה.‬
‫את מתכוונת שלה נחמדה.‬
‫הקטע של כינויי הגוף, אוקיי.‬
‫התאהבתי בילדה בכיתה א', והתרגשתי כל כך.‬ ‫סיפרתי לחברה הכי טובה שלי.‬
‫אבל אז היא אמרה שאסור לי.‬
‫היו לי חברים, ולא קלטתי.‬
‫ואז פגשתי את החברה הראשונה שלי,‬
‫והכול הרגיש הרבה יותר… ‬
‫אני.‬
‫אני לא יודעת אם זה הגיוני.‬
‫זה הגיוני.‬
‫מצטערת.‬
‫לא חשבתי שאדבר פה.‬
‫אפילו לא רציתי לבוא.‬
‫עכשיו אני מחמירה את המצב.‬
‫הנה היא.‬
‫איך הייתה הפגישה?‬
‫מצוינת.‬
‫הבנתי כמה אני שונה ‬ ‫מאנשים שאני אמורה להזדהות איתם,‬
‫אבל תודה שהצעת את זה.‬
‫מותק, מה קרה?‬
‫כלום.‬
‫לי היה יום טוב.‬
‫הבחור שלך בסדר.‬
‫הבחור שלי?‬
‫מישהו שמע מסאם? הוא לא עונה להודעות שלי.‬
‫אני לא יכול לקרוא לו החבר שלך.‬ ‫איך לקרוא לו?‬
‫אוואן. תקרא לו אוואן.‬
‫אני חושבת שהוא עדיין כועס עליי.‬ ‫ואני לא רוצה ללחוץ, אבל...‬
‫חשבתי שתרצי לדעת שהוא בסדר.‬
‫לא הייתה לי כוונה נסתרת לגבי הארגזים.‬ ‫אני אוהבת לשמור ארגזים.‬
‫אני אוהבת ארגזים חזקים. אתם יודעים את זה.‬
‫אז מה אתה, אבא שדכן עכשיו?‬
‫בגללך הוא שלח לי הודעות?‬
‫רק אמרתי את מה שאמרתי לך.‬
‫זה הכול.‬ ‫-אז דיברתם עליי?‬
‫למה אתם מדברים עליי?‬ ‫-כדאי שפשוט אתקשר אליו, נכון?‬
‫אני לא רוצה להיות באמצע.‬ ‫-אתה כבר שם.‬
‫לנו יש שבוע הורות מוצלח.‬ ‫-נכון.‬
‫מצטער שלכאן הגענו, חברי הטוב.‬
‫- "קוסטקו סיטונאות"‬ ‫כרטיס חבר -‬
‫אל תחתוך אותי.‬
‫אתה צריך צמר גפן במשקל שלושה ק"ג.‬
‫- סאם היקר, כלל חדש. אין יותר כללים.‬ ‫בברכה, זאהיד -‬
‫זאהיד, מה אתה עושה? מה זה?‬
‫זאת הפיכה.‬
‫אולי תשים לב שקניתי בכמויות גדולות.‬
‫אבל הכללים.‬
‫זה בדיוק העניין. יש יותר מדי כללים.‬ ‫זה בלתי אפשרי.‬
‫לא, אתה בלתי אפשרי. הכללים שלי טובים.‬
‫בזכות הכללים שלי פחות נורא לחיות איתך.‬
‫אתה צוחק?‬ ‫אתה זה שנורא לחיות איתו.‬
‫אתה מעיר אותי עם שחר.‬
‫אתה לא שוטף את הכלים שלך,‬ ‫ולכן אני מדובב אותם‬
‫כי זה קל יותר כשהם אומרים לך.‬
‫ובלי להעליב, ‬ ‫אבל לצב שלך יש ריח של תחת רקוב.‬
‫חשבתי שאתה אוהב את אדיסון.‬ ‫-אני כן. אני אוהב את הרוצח האכזר הזה.‬
‫התחלתי לעשן איתו כל יום בארבע ו-20‬ ‫ אחרי שאתה סרבת.‬
‫אני יושב ליד הטרריום שלו ומעשן.‬
‫קול השריטה של הציפורניים שלו על הסלע החם‬
‫די מרגיע למען האמת!‬
‫רגע, אתה מעשן ליד אדיסון?‬ ‫לכן העיניים שלו דמעו.‬
‫מה? לא, גראס לא יגרום לזה.‬
‫יורדות לך דמעות ברגע זה.‬
‫טוב, אתה...‬
‫זרקת אשפה על הרצפה!‬ ‫-כי שם הפח צריך להיות.‬
‫הוא צריך להיות מתחת לכיור!‬ ‫-זה לא הגיוני.‬
‫זה כבר יותר מדי. ‬ ‫אני פשוט... הכללים, האשפה...‬
‫אני הולך לשבת באמבטיה.‬
‫טוב, בסדר! גם אני אלך!‬
‫הדירה הזו לא רעה.‬
‫איפה התינוק שלי?‬ ‫-למעשה ממש כאן.‬
‫סאם?‬ ‫-אני כאן.‬
‫סאם. אתה בסדר? יש לך מספיק אוויר?‬
‫ברור. יש חלון. זו לא צוללת.‬
‫אבל אני לחוץ מאוד.‬
‫דירה חמודה.‬
‫תודה.‬
‫אני הולכת לחטט במגירות שלך.‬ ‫-התקשרתי למנעולן.‬
‫הוא אמור להגיע בכל רגע.‬ ‫-בסדר.‬
‫צדקת.‬
‫אני לא יכול לחיות לבד.‬
‫זה היה רעיון נוראי,‬ ‫ועכשיו אני כלוא באמבטיה.‬
‫אתה יודע, כשהייתי בת 16, ‬ ‫אמא שלי נכנסה למוסד גמילה.‬
‫סבתא?‬
‫באמת?‬
‫טוב, אף אחד לא קרא לזה מוסד גמילה.‬ ‫לא קראנו לזה ככה.‬
‫כולם קראו לזה "לצאת להפסקה".‬
‫ממה, לא ידעתי.‬
‫ממני, כך הנחתי.‬
‫והלכתי לגור עם דודתי, מאדי.‬
‫והיא הייתה מתוקה כל כך.‬
‫היו לה כוונות טובות כל כך. באמת.‬
‫אבל...‬
‫לא הייתי מוכנה לחיות בלי אימא שלי.‬
‫והייתי עצובה כל כך.‬
‫פיתחתי...‬
‫שריון כזה.‬
‫בכנות,‬
‫שמרתי את הארגזים בשבילי.‬
‫אני לא טובה בפרידות מאנשים.‬
‫אבל אתה מוכן.‬
‫אתה מוכן.‬
‫ואני מצטערת שגרמתי לך להרגיש שאתה לא.‬
‫אימא, זוזי הצדה.‬
‫מה... קייסי, לא!‬
‫קייסי! לא!‬
‫עצרי! אמרתי עצרי!‬
‫עצרי! קייסי!‬
‫יופי. המנעולן כאן.‬
‫זה היה מספק מאוד.‬
‫תפסיקי להיות מפחידה, קייסי.‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-כן, הוא בסדר.‬
‫שברתי את הדלת שלו עם גרזן.‬
‫אני אתן לכם לדבר.‬
‫מישהו שלח לנו קופסת קרואסונים מעוכים.‬
‫כן.‬
‫למען האמת... אבל הם די טובים.‬
‫לא רעים.‬
‫אני יוצאת עם איזי.‬
‫מה, איזי החברה שלך?‬
‫זה "אה" טוב או רע?‬
‫אני לא יודע איזה מין "אה" זה.‬
‫בסדר.‬
‫אימא יודעת?‬
‫כן, אני חושבת שהיא ידעה לפניי.‬
‫סאם?‬
‫כן.‬
‫אז אני אחרון?‬
‫לא ידעתי איך... את מבין, זה...‬
‫זה בסדר.‬
‫פחדתי שתהיה...‬ ‫-ממה פחדת?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫שתראה אותי בצורה שונה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אני לא.‬
‫מה?‬
‫רואה אותך בצורה שונה.‬
‫את עדיין קוץ בתחת.‬
‫אוואן יודע?‬
‫כן.‬
‫מה עם הדוור? גם לו סיפרת?‬ ‫-לפני חודשים.‬
‫מה קרה לדלת שלנו?‬
‫קייסי שברה אותה‬ ‫עם הגרזן של "סוואמי סירופ מייפל".‬
‫הייתי צריך לצפות את זה. הבאתי לך משהו.‬
‫פח אשפה?‬
‫פח אשפה שני. נוכל לשים אחד בכל מקום.‬
‫חכם.‬
‫שני פחי אשפה באמת טובים פי שניים מאחד.‬
‫אני מצטער על כל הקניות המוגזמות...‬
‫ועל כל הכעס.‬
‫אני יודע שחיים איתי יכולים להיות מורכבים.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני חושב שהערתי אותך כל הזמן‬
‫כי לגור לבד היה יותר "לבד" משציפיתי.‬
‫לפחות אמרת לי כשהייתי מעצבן.‬
‫אני עושה את הקולות המטופשים האלה‬ ‫כי קשה לי להתמודד עם עימותים.‬
‫אני גורם לחפצים שסביבי ‬ ‫להתמודד איתם במקומי.‬
‫זה לא מצא חן בעיניי.‬
‫כללים זה לא רעיון רע.‬
‫אבל במקום מיליון, נוכל לקבוע שלושה כל אחד?‬
‫זה נשמע טוב.‬ ‫-יופי.‬
‫אני אתחיל.‬
‫אם סגורים הם עפעפיי, תן לי לנמנם ודי.‬
‫הם חייבים להתחרז?‬ ‫-אין כללים לכללים.‬
‫בסדר.‬
‫שמור על כרסום תפוחים מינימלי.‬ ‫-הבנתי.‬
‫הכלים אכן ידברו ‬ ‫אם לא תשטוף אותם תוך יום אחד.‬
‫בסדר.‬
‫רכישות ב"קוסטקו" חייבות להיות ‬ ‫מאושרת מראש על ידי שנינו.‬
‫נשמע הגיוני.‬
‫אוקיי, אחרונים. בו-זמנית?‬
‫זה לא יהיה מבלבל?‬ ‫-בוא נראה.‬
‫אחת, שתיים…‬
‫לא לעשן גראס ליד אדיסון.‬
‫היי, אותו הדבר!‬ ‫-זה גם היה הכלל שלך?‬
‫ברור! אני לא רוצה שהקטנצ'יק יסבול.‬
‫אולי ננסה שוב בגיל 18.‬
‫אני חושב שנסתדר.‬
‫גם אני, שותף יקר. בראוני עם גראס?‬
‫לא.‬
‫מסיבת ריקודים?‬ ‫-לא.‬
‫לשבת בשקט וליהנות מחברתו של השני בשתיקה?‬
‫בטח.‬
‫זאת הרגשה טובה.‬
‫כן.‬
‫תרגום כתוביות: מאיה קציר ‬