"Amerikkalaiset eläimet oletettavasti vaelsivat hitaasti sukupolvien ajan-
ulkomaailmasta, syvemmälle ja syvemmälle Kentuckyn luoliin."
Charles Darwin, "Lajien synty"
TÄMÄ EI OLE TOSITARINA
TÄMÄ ON TOSITARINA
Heidän taustoissaan ei ollut mitään-
mikä olisi viitannut siihen, että jotain sellaista tapahtuisi.
Minä olin mykistynyt.
He olivat kunnollisia nuoria.
He eivät olleet rikollisia, ei rikosrekisteriä.
Se, että näin kävi pojille ja koululle, oli iso menetys.
Me järkytyimme.
Emme todellakaan odottaneet poikamme tekevän jotain sellaista.
Kuin olisimme heränneet painajaiseen.
Perheen ainoa päämäärä oli antaa lapsille avain menestykseen.
Siinä hetkessä me menetimme heidät.
Anteeksi.
18 KUUKAUTTA AIEMMIN
Spencer. Kiitos, että odotit.
Olemme vaikuttuneita työnäytekansiostasi ja opettajiesi suosituksista.
Nyt haluaisimme tutustua sinuun henkilökohtaisemmin.
- Haluatteko tietää perhetaustastani? - Mitä ikinä pidät relevanttina.
- Kerro vähän itsestäsi. - No...
Olen Spencer Reinhard, kotoisin Lexingtonista Kentuckysta, olen 30-
vielä alle kuukauden.
Isäni on insinööri. Äitini on kotirouva, kai.
Pysäytän siihen.
Haluaisimme tietää enemmän sinusta.
Harrastuksista ja sellaisesta?
Mitä haluat ilmaista teoksillasi?
Kuka olet taitelijana?
TRANSYLVANIAN YLIOPISTO SYYSKUU 2003
Jätkät! Seuraava! Seuraava!
- Kunniallinen herra Reinhard. - "Hän pyrkii anteliaiden anteliaisuuteen."
"Nöyrien nöyryyteen. Kunniallinen on ylivoimainen..."
Ota suihin! Ota suihin! Ota suihin!
Varttuessani kaipasin kokemusta, joka muuttaisi elämäni.
Aloin lukea muista taiteilijoista.
Heihin vaikutti aina jonkinlainen tragedia, ja he joutuivat kärsimään.
Van Gogh tappoi itsensä, Monet sokeutui.
Tuntui, että he ymmärtäisivät jotain elämästä, mitä min en saanut kokea.
Taiteen on oltava muutakin kuin: "elämä on mahtavaa ja piirrän hienosti."
Oli jo vittu aikakin. Jätin varmaan miljardi viestiä.
Et ole jättänyt viestiä viikkoihin.
Haluatko tehdä jotain? Tulen sinne.
Opiskelijayhdistykset ovat perseestä.
He pääsevät vastenmieliseen toimistoon, tavatakseen jonkun, josta eivät pidä-
saadakseen työn, jota he eivät halua.
Mietin usein, miten erilainen elämäni olisi, jos en olisi tavannut Warrenia.
Tämä on-
Tyrannosaurus-
joka yrittää sammuttaa kattotuuletinta.
Warren oli sellainen, jonka kanssa äiti ei todellakaan halunnut ystävystyä.
Emme pitäneet suhteesta Warreniin, mutta hyväksyimme sen.
Hän oli Spencerin ystävä.
Sitä tarvitaan ripaus...
...maustetta liemeen.
Warren taisi olla se mauste.
Ihmiset sanoivat, että olin päätekijä-
mutta se ei ole totta. Päätekijää ei ollut.
Jes! Kun olin täällä töissä, puolet tästä meni suoraan roskiin.
Taskulamppu.
- Warren, mitä teemme täällä? - 40 % ravintolaruoasta heitetään pois.
Olemme maailman lihavin maa, vaikka heitämme puolet ruoasta pois.
Afrikkalaiset lapset näkevät nälkää. Traagista.
- Mitä hittoa me tällä teemme? - Pelastamme sen kaatopaikalta.
Tarvitsetko avokadoja? Hitto! Juokse, juokse!
Älä pudota lihaa!
Ensi kerralla ammun sinut, Warren!
Nussi mutsiasi!
- Aja! Aja! - Minä ajan! Minä ajan!
Katso noita vittupäitä. Pitäisi revittää moottoria ja päästää ne päiviltä.
Mitä me teemme täällä?
- Oletko tavannut siistejä tyyppejä siellä? - En, vain pelkkiä urheilupellejä.
- Entä sinä? - En.
En uskonut, että tämä olisi tällaista.
Mietitkö koskaan, miksi synnyit juuri sinuksi juuri tänne?
Tuntuuko, että odotat jotain tapahtuvan?
Muttet tiedä, mikä se on.
Jotakin...
...mikä voisi tehdä elämästäsi erityistä.
Joo. Niin kuin mitä?
Niinpä. Niin kuin mitä?
Jos mietitte herätessänne, elättekö oikeassa kaupungissa:
Forbesin mukaan Lexington on maan 14:nneksi paras paikka yrityksille.
Jos etsimäänne kirjaa ei löydy hyllyiltä tai tietokoneesta-
kysykää kirjaston henkilökunnalta.
Täällä on erikoiskokoelma. Jos mielii tänne, pitää varata aika.
Täällä saa olla vain henkilökunnan jäsenen seurassa.
Pitelisikö joku ovea?
Monet kirjoista ovat olleet täällä 1800-luvulta asti.
Olemme ylpeitä siitä, että kokoelmassamme on Yhdysvaltain harvinaisimpia painoksia.
John James Audubon on luonut tämän teoksen.
"Birds of American" ensipainos.
Hän asui täällä Kentuckyssa, teki huonoja kauppoja ja joutui linnaan velkojen takia.
Vankilan jälkeen hän lähti erämaahan mukanaan kivääri, maalia-
ja tarve maalata kaikki Yhdysvaltojen linnut.
Kun hän palasi ihmisten pariin-
häntä pidettiin yhtenä maan suurimmista taiteilijoista.
- Kuinka arvokas se on? - Emme keskustele kirjojen arvosta.
Mutta Audubon tuskin luuli, että hänen kirjastaan tulisi maailman arvokkain.
Monet teistä tuntee tämän kirjan. Se on yksi historian tärkeimmistä teoksista.
Darwinin "Lajien synty".
Katsokaa riviä numero kymmentä. Mitä näette?
- "Lajit" on kirjoitettu väärin. - Juuri niin.
Liittyisittekö seuraamme?
Hän taisi kertoa siitä Richin juhlissa. Oli kylmä.
Kirja? Miten kirja voi olla 12 miljoonan arvoinen?
Se ei oikeastaan ole kirja, vaan kokoelma maalauksia.
Taisin kertoa siitä autossa. Taisi olla marraskuu. Oli kylmä.
En vieläkään tajua miten se voi olla 12 miljoonan arvoinen.
Kuin Picasso olisi maalannut liudan maalauksia kirjaan.
Oliko se kirjastossa? Hyllyssäkö?
- Ei, vaan erikoiskokoelmassa. - Jossain kassaholvissa vai?
Se on huone, missä on vitriinejä ja sellaista.
- Onko siellä vartijoita ovella? - Sinne ei pääse noin vain. Pysähdy tähän.
- Koska siellä on vartijoita? - Ei minun tietääkseni.
No mitä sitten?
Pitää varata aika.
- Niinkö se sinusta meni? - Ei oikeastaan.
Mutta kaipa se meni niin, jos Spencer sen niin muistaa.
12 miljoonaa dollaria.
Pääsisimmekö käsiksi siihen?
Mitä se vaatisi? Se vaatisi erittäin suuria ponnisteluja.
Ei mitään vähempää.
- Mitä? - Tiedät kyllä.
Ollaan keskusteltu moneen otteeseen siitä, kuka pani sen alkuun.
Tuntui että hän kalasti, ja minä nielaisin syötin.
Kun Warren saa jotain päähänsä-
hän ei päästä siitä hevillä irti.
KENTUCKYN YLIOPISTO
MITEN RYÖSTÖ SUUNNITELLAAN
MITEN PANKKIRYÖSTÖ SUORITETAAN
Sanon vain, ettei mitään tapahdu, ellei tee mitään.
Pitäisi olla metsästäjiä ja keräilijöitä, mutta avaamme vain pakkauksia.
Paketointia, paketointia, paketointia. Valinnanvapauden illuusio.
Se on sontaa. Kaikki uskovat voittavansa lotossa, mutta kukaan ei osta kuponkia.
Vankila olisi kyllä mukavaa vaihtelua.
Tai ehkä päädymme Karibialle, kuten leffassa "Rita Hayworth-avain pakoon".
- Mitäs siitä sanot? - Ne lusivat 20 vuotta.
Anteeksi, että murskaan harhakuvitelmasi, mutta todellisuus ei toimi niin.
Pahikset eivät ratsasta auringonlaskuun rahojen kanssa.
- Miksi olisimme pahiksia? - Me olisimme ryöstäjät.
Eikö pieniä aivojasi lainkaan kiinnosta, mitä oikeasti tapahtuisi?
Etkö halua tietää, mitä todella tapahtuisi todellisuudessa?
Menin sekaisin laskuissa. Voisitko mennä?
- Kuuntele nyt. - Ihan totta. Minun pitää hoitaa tämä.
Tarvitsemme piirustukset. Meidän pitää selvittää sisään-ja uloskäynnit-
henkilökunnan sisäänkäynnit, ja nopeimmat pakoreitit kaikkina ajankohtina.
Mitä sanot?
Emme tarvitse piirustuksia. Ne voi piirtää itse.
He ovat ammattilaisia. Heillä ei ole varaa vetäytyä.
Muita kysymyksiä?
Katsotaanpa. Tässä karkea luonnos radasta ulkomuistista.
Taiteen varastamista käsittelevät opaskirjat ovat harvassa.
Käydään tämä läpi tuuma tuumalta. Muuta kaikki erot-
jopa nakkikioskin sijainti.
17.10. Pitkä punatukkainen kirjastonhoitaja lähtee kotiin.
17.11. Lyhyt miespuolinen hallinnollinen avustaja palaa.
Pitele ovea, kiitos.
Monet näistä kirjoista ovat olleet täällä 1800-luvulta asti.
- Emme ottaneet ideaa vakavasti. - Suhtauduin siihen vakavasti alusta asti.
- Warren, salaista koputusta ei ole. - Pitäisi olla.
Hei.
- Kadotitko jo feikkihenkkarisi? - Tulin puhumaan eräästä jutusta.
Niinkö? No mistä?
Sanotaan, että haluan päästä eroon jostakin.
- Mistä? - Jostakin harvinaisesta.
Etsitkö luukuttajaa?
- Henkilöä joka ostaisi jotain harvinaista. - Selvä.
En halua tietää lisää, mutta tunnen erään, jolle voit puhua. Olemme tavanneet kerran.
- En voi mennä takuuseen hänestä. - Ymmärrän.
Okei.
Sori.
Hän asuu New Yorkissa eikä pidä puhelinkeskusteluista.
Miten saan häneen yhteyttä?
- Mikä tämä on? - Luukuttaja.
- Mikä se on? - Luukuttaja.
Se ostaa varastettua tavaraa. Lähetämme viestin ja pyydämme tapaamista.
Viestin perään laitetaan nimi "Terry".
Emme saa lähettää viestiä kahdesti samasta osoitteesta.
- Aika vitun siistiä. - Hyvää työtä.
- "Terveisin, Terry." Onko hyvä? - Muuttaisin...
Oho.
Mikä on luottamus-maksu? Jätkä saa 500 dollaria tavatakseen meidät.
- Se osoittaa, että olemme tosissamme. - Eikö 12 tunnin ajomatka osoita sitä?
- Näin se toimii. - Tiedätkö sen aiemmista puhalluksista?
Mitä tekisit rahoilla?
Eikö taiteilijoiden kuulu kärsiä?
Tämä on klassikkoasema, vain hittejä 50-, 60-, ja 70-luvulta.
Lähdimme Kentuckysta kenenkään tietämättä. Kaikki tuntui mahdolliselta.
Asioita alkoi tapahtua, ja elämämme muuttui siinä ja silloin.
LAUANTAINA 14. HELMIKUUTA 2004
Pelkäsin, että jos hän ei ilmaantuisi, fantasia olisi ohi-
palaisimme Kentuckyyn, ja kaikki olisi taas ennallaan.
Sitten Warren puhui siniliilahuiviselle tyypille. Vai oliko se liila?
Se tyyppi oli yli 50. Hänellä oli valkoinen tukka ja hienot kuteet.
Hän antoi paperilapun, ja sitten se oli ohi. Hän ei edes laskenut rahoja.
Hei.
- Mitä se sanoi? - Se ei ollut ostaja.
Se antoi kontaktin, luukuttajan.
Hän ei siis ollut luukuttaja? Luulin, että sanoit hänen olevan luukuttaja.
Taisin olla väärässä.
- 500 taalaa sähköpostiosoitteesta? - Pitää vain ottaa yhteyttä häneen.
- Hän sanoi puhuvansa englantia. - Mitä? Puhuuko se...
- Mennään syömään. Minulla on nälkä. - Miksei hän puhuisi englantia?
"Hyvä herra, kiitos sähköpostistasi, mutta teemme kauppoja vain kasvotusten."
"Mutta te ja esineenne olette tervetulleita Alankomaihin."
Pitää menne Alankomaihin.
Se pitää polttaa. Sehän on todiste.
Helkkari.
Kiitos. Anteeksi.
Haluatko mennä sinne asti tapaamaan oikeita rikollisia-
joista et tiedä mitään, puhuaksesi jostain, jota meillä ei ole?
Joo.
- Mitä sinä ehdotat? - Ehkä on aika kohdata todellisuus.
- Ehkä emme pysty tähän. - Jäädänkö tänne pyörittelemään peukaloita?
Aikamoinen pettymys.
Menen ihan sanattomaksi.
Entä sinä, Spencer? Pelaatko yhä?
En kovinkaan paljon. Yritän keskittyä taiteeseen.
Niinkö? Jonkun on kai tehtävä se. Mutta pidä syke korkealla.
Niin muuten. Tapasin Burt Morrisin. Sinulta on jäänyt harjoitusmatseja väliin.
Warren, olet saanut stipendin. Se tarkoittaa, että sinun pitää pelata.
- Minun tilanteeni oli sama. Jessus. - Kaikki hyvin?
Luovuttajat eivät voita ja voittajat eivät luovuta. Viisaita sanoja.
- Kuinka äitisi voi, Spencer? - Ihan hyvin.
Kerro hänelle terveisiä. Haluan puhua kanssasi.
Nytkö, Susan?
Anteeksi, pojat. Halusin vain syödä poikien kanssa.
- Mitä tämä on? - Avaatko postini?
En enää jaksa tätä enkä jaksa sinuakaan.
Tajuatko? En jaksa!
Eroan isästäsi.
Olen pahoillani.
Sitten katsoin Spenceriä...
En tiedä, menikö se niin, mutta hän sanoi:
Minun pitäisi mennä.
Itkeekö se?
- Itketkö, saatana? - Warren, minä menen nyt.
Joo, lähdetään.
Pureskelisit ruokasi.
Toteutan suunnitelman.
- Mitä? - Hollanti. Alankomaat.
En voi lähteä vaikka halusinkin.
- Kaikki järjestyy. - Väsyttää.
Ehkä onnistun raapimaan kasaan puolet lentolipusta.
Ihanko tosi?
Mutta lähdet yksin.
Spence.
Mitä? Älä koske minuun.
Nähdään, veli. Hoida homma.
PERJANTAI 5. MAALISKUUTA 2004
David, työskentelen herra Beckmanille.
Hei.
Saanko istua?
- Oletteko te ne... - Teillä on kirjoja ja maalauksia.
Pitää paikkansa.
Meillä on useita esineitä, joiden vuoksi olen tullut tänne.
- Audubonin kirjat ovat hyvin harvinaisia. - Niin, siksi olen täällä.
Siksikö olet täällä paperilappusi kanssa?
No, en tiennyt...
Hei.
Onko herra Beckman isäsi?
Ei, herra Beckman on työnantajani.
Olemme tavallaan sukua.
Hän on tätini mies, eli tavallaan setäni.
Pirulainen varastaa perheeltään.
- Onko sinulla aitoustodistus? - Tarkoitatko...
Saamme esineitä eri tahoilta, emmekä kyseenalaista alkuperää-
niin kauan kuin saamme aitoustodistuksen tunnetulta huutokauppayhtiöltä.
Niin.
Eli aitoustodistus saisi teidät kiinnostumaan esineistä?
Kyllä.
Eli... Herra Beckman ilahtuu tästä hyvin paljon.
Saisinko kysyä...
Kun puhutaan... Se on kai vaikeaa...
- Paljonko? - Niin, paljonko.
30-40 prosenttia arvioidusta hinnasta.
- Sehän on... miljoonia dollareita? - Joo.
Olen miettinyt... Tarvitsemme isomman paatin.
- Isomman paatin? - Tarvitsemme lisää väkeä, siis.
- Miksi? - Meillä ei ole tarvittavia taitoja.
Tarvitsemme jonkun, joka osaa logistiikkaa ja shakkia.
Hyväksytyt kirjanpitoperiaatteet.
Toteamuksia tilintarkastuksesta.
Vuonna 1992 tuli SAS 82.
Haluaako joku kertoa siitä?
Herra Borsuk!
Opiskelin taloustiedettä päästäkseni FBI: hin.
Siihen aikaan se oli ainoa pääaine, jolla sinne pääsi suoraan collegesta.
Eric oli herrasmies, hyvä oppilas.
Hän ei koskaan antanut minulle-
syytä huoleen. Ei koskaan.
Jostain syystä olin aina tuntenut olevani yksinäinen susi.
Joo, SAS 82:ssa-
lukee, että kirjanpitäjien tulee etsiä petoksia, ei vain ilmoittaa näkemästään.
- Pitää paikkansa. - Todellisuudessa se ei aina mene niin.
Arthur Andersen. Muistatteko ne, jotka tarkastivat Enronin?
Kiitos, herra Borsuk.
Vuonna 2002 tuli SAS 99.
Älä paina minua pois. Meidän on puhuttava, muttei täällä.
Emme olleet pitäneet yhteyttä toisiimme kolmeen kuukauteen.
- Luulin, että emme ole puheväleissä. - Häh? Odota... Ei, ei, ei.
Voimmeko jättää sen typerän riidan taaksemme?
- Miksi salamyhkäisyys? - Minulla on tärkeää asiaa.
- Haluat jotain. - Haluan tarjota jotain.
Olet ainoa, johon voin luottaa. Oletko mukana vai et?
En edes tiedä, mistä on kyse.
Se on periaatteellinen juttu. Koska tämä ei ehkä ole laillista.
- Joudumme ehkä luopumaan kaikesta. - "Ei laillista", mitä tarkoitat?
Sanon tämän vain kerran. Olet joko mukana tai et.
- Tarvitsen jotain enemmän. - Ensin pitää suostua. Se on vaarallista-
ja helvetin jännää. Tarvitsen sinut mukaan.
Tämä voi muuttaa kaiken.
Valitse punainen tai sininen pilleri.
Miten collegessa menee?
Täytyykö lähteä tänä iltana?
Luulen, että suostuin vain siksi-
että halusin saada ystävyytemme takaisin.
- Mikä on suunnitelma? - Siinä sinä astut kuvioihin. Katso.
Sitä ei voi tehdä yöllä. Silloin kenenkään ei kuulu olla siellä.
Hälytys laukeaa. Se on tehtävä päivällä.
Tiesin, että olet oikea tyyppi tähän. Jätkä on kuin kala vedessä.
Niin, ryöstätte paikan keskellä kirkasta päivää.
Räjäytetään ruokala, kun nyt kerran ollaan siellä.
Montako kameraa? Koulun valvontahuoneesta näkee kaiken.
Kamerat, hälytys. He näkevät, ketkä tulevat...
- Mitä teet? - Merkintöjä. Tämä on hyvää kamaa.
Oletko jälkeenjäänyt?
Meilaa samalla FBI: lle ja kysy mihin jätämme sormenjäljet.
Täytyy tietää, kuka vartioi erikoiskokoelmaa ja milloin.
Olen samaa mieltä.
Sisään.
- Hei. - Istu, Warren.
Oletan, että tiedät, miksi olet täällä.
En oikeastaan, sir.
Lipka, tulit tänne urheilustipendillä.
- Ehkä se ei ole sinulle iso asia. - On se, sir.
Osoitat sen oudolla tavalla. Olen varoittanut sinua lukuisia kertoja-
siitä, mitä tapahtuu, jos et ilmesty paikalle.
Apulaisvalmentaja epäilee, että tämä johtuu alkoholista tai huumeista.
Minua harmittaisi nähdä sinun menettävän tämän stipendin.
Mutta isääsi se harmittaisi ja nolostuttaisi vieläkin enemmän.
Mieti, millainen pettymys se olisi hänelle.
Joo...
...se tuottaisi kyllä pettymyksen.
Asia on niin-
että olen raatanut päästäkseni siihen joukkueeseen viisivuotiaasta lähtien-
eikä minulla ole aavistustakaan miksi.
Rehellisesti sanottuna koko tämä paikka on pettymys.
Minusta sinä olet pettymys.
Minusta koko tämä helvetin kaupunki-
on pettymys.
Ulos.
Oliko tämä tässä?
Kamerat ovatkin liiketunnistimia.
Pyydämme kirjastoa laittamaan Audubonin ja kuvitetun käsikirjoituksen-
esille, kun tulemme. Ne ovat tässä ja tässä.
Älä koske siihen, kiitos.
Tässä on pääkohde. Auduboni.
Vitriinin takana on ovi henkilöstöhissiin, joka vie kellariin.
Kellarissa pääsemme rakennuksen kyljessä olevalle palo-ovelle.
- Ja... Missä kirjastonhoitaja on? Kiitos. - Ole varovainen.
Kirjastonhoitaja on operaation suurin riskitekijä.
Hänet pitää eliminoida mahdollisimman pian.
Kun olemme huoneessa, te otatte pienemmät kirjat.
Minä avaan Audubonin ja Darwinin vitriinit. Siihen menee 3-4 minuuttia.
Päivää, peremmälle. Olen Betty Jean Gooch. Tarvitsen nimenne lokikirjaan, kiitos.
Olen Spencer Green.
Seis. Ei. Se ei toimi.
Huoneessa pitää olla kaksi tyyppiä. Kolmas vartioi kirjastossa.
Jonkun pitää ajaa pakoautoa. Kuka on kuski? Meitä on oltava enemmän.
Hän on oikeassa. Mikään tästä ei toimi.
Se ei tunnu uskottavalta.
Onko parempaa ideaa, Spence?
Ei. Vittu!
Halusin pitää seikkailua elossa, mutta pelkäsin estettä-
joka pilaisi kaiken ja saisi kaiken palaamaan ennalleen.
- Tarvitsemme jonkun muun, johon luotamme. - Jonkun muun?
- Otetaanko lisää väkeä mukaan? - Onko parempaa ideaa?
- Keneen voisimme luottaa? - Sellaiseen, jolla on nopea auto.
Tai jolla on varaa sellaiseen.
Olimme vain tavanneet pari kertaa lukiossa.
En koskaan tullut toimeen Chasin kanssa.
Eric halusi neljännen henkilön mukaan.
Se taisi olla Warrenin idea. En koskaan ehdottanut Chasia.
Olen Charles Thomas Allen II, lempinimi Chas.
Isäni toivoi minulle menestystä. Perustin ekan firmani 12-vuotiaana.
16-vuotiaana omistin vuokratalon.
Hän on aina ollut pieni yrittäjä. Leikkasi nurmikoita...
Hän seurasi aina isäänsä, hän oli pikku Tom.
Hän halusi liikemieheksi isänsä tavoin.
Minä itse asiassa tunsin Chasin isän.
Treenasimme samalla salilla tovin. Mahtava ihminen.
Oikea prinssi.
Halusimme Chasin mukaan hänen rahojensa takia.
- Jumalauta, Warren! Älä tee noin! - Anteeksi.
Voimmeko jutella?
Kun tajusin, että he olivat tosissaan, luulin heidän olevan pöllyissä.
Poltatte liikaa pilveä.
Ajattelin, että joutuisivat ongelmiin ja jäisivät kiinni.
Joudutte ongelmiin ja jäätte kiinni.
Chas, sinun täytyy nähdä, miten helppoa se on.
Mistä vitusta te puhutte?
12 miljoonan dollarin arvoisista harvinaisista kirjoista.
Ja vain yksi vanha täti vartioi niitä.
Aloitetaan nimillä. Eric on herra Musta. Spencer herra Vihreä.
Olen herra Keltainen. Chas on herra Pinkki.
Oletko tosissasi? Teetkö minusta herra Pinkin?
- Mitä vikaa siinä on? - Tiedät kyllä, mitä vikaa siinä on.
Saanko huomauttaa, miten typerää tämä on?
Leffassa ne saivat peitenimet, etteivät tietäisi toistensa todellisia nimiä.
Rauhoitu. Teemme näin, jotta emme sano oikeita nimiämme ryöstön aikana.
- Okei? Ei nimiä, herra Pinkki. - Naurettavaa.
Eivätkö ne kaikki kuolleet?
Spencer oli Vihreä, koska poltti ruohoa.
Eric oli Musta, koska hänen sielunsa oli musta.
Olin Keltainen, koska olin äidin auringonsäde-
ja nimesin Chasin herra Pinkiksi ihan vain pottuillakseni.
- Mikä tahansa muu väri kelpaisi. - Se on surkea Tarantino-leffa.
No niin, asiat järjestykseen.
Herra Vihreä hoitaa valepuvut. Meikki, naamiot, vaatteet, peruukit.
- Naamiaiset? - Teemme leffaa.
Herra Musta hankkii hyvän pakoauton. Vaikka Ford, ei mitään prameaa.
Ostat käteisellä feikkihenkkareilla.
Herra Pinkki etsii nopeimman reitin kirjastosta toimituspisteeseen.
Ajat reitin niin monta kertaa, että muistat sen ulkoa.
14 minuuttia, 18 sekuntia.
Herra Keltainen, eli minä-
buukkaan aitouden varmistamistilaisuuden New Yorkiin ryöstön jälkeen.
Kirjat ilmoitetaan kadonneiksi mutteivät päädy varastetun taiteen rekisteriin.
Kun kirjat on todettu aidoiksi, tapaamme ostajan Alankomaissa.
Nimeni on Walter Beckman ja kerään harvinaisia käsikirjoituksia Texasissa.
Haluaisin arvioida muutaman esineen.
Sovin kirjaston kanssa kirjanäytöstä lukukauden viimeisenä päivänä.
Eli kahdeksan päivän päästä. Kirjasto on lähes tyhjä, kaikki pänttäävät tentteihin.
- Minulla on koe sinä päivänä. - Minullakin, taidehistorian koe.
- Juuri niin. - Mitä?
Kuka epäilisi meitä? Mehän kirjoitimme kokeita sinä päivänä.
Herra Vihreä, kertoisitko valepuvuista.
Te pukeudutte vanhoiksi miehiksi.
- Miksi vitussa? - Koska vanhukset ovat näkymättömiä.
Minulla on kysymys. Mitä teemme kirjastotädin kanssa?
Meidän pitäisi arpoa tai äänestää siitä.
- Äänestän, etten osallistu siihen. - Minäkään en halua.
Tietysti kukaan ei halua, siksi se ratkaistaan arpomalla tai äänestämällä.
Emmekö voisi vain varmistaa, ettei hän ole siellä sinä päivänä?
Ei se onnistu. Emme pääse huoneeseen ilman henkilöstön jäsentä.
- Mitä jos hän huutaa? - Tai saa sydärin.
Lähetämme hänelle paketin täynnä tonnin seteleitä. Hän ilahtuu.
- En tee sitä. - Se ei tunnu hyvältä.
Hemmetti.
Paskat.
Minä teen sen.
Minä teen sen, saatana.
Esteitä ei ollut. Mikään ei estänyt meitä tekemästä sitä.
Olimme aloittaneet sen, ja sen pystyi toteuttamaan.
Jälkikäteen ajateltuna, minulla oli lukuisia mahdollisuuksia-
vetäytyä siitä tai muuttaa suunnitelmaa.
Mutten tehnyt mitään.
RYÖSTÖPÄIVÄ
- Ilmastointiteippi. Vaihtovaatteet. - Jep.
Lakanat. Hiihtomaskit.
Kännykät. Nippusiteet. Lamautin.
- Ei lamautinta. - Helvetti. Kenen piti tilata se?
- Se taisi olla sinä. - En minä voi kaikkea hoitaa!
KELLO 9.10
Avatkaa kirjanne. Teillä on kaksi tuntia aikaa kirjoittaa kaksi esseetä.
Minun merkistäni käännätte papereita. Käsi ylös, jos tulee ongelmia.
Aloittakaa.
Tämä voisi sopia äidillesi. Yksi "Black Cobra Stun-Pen".
Kuinka pitkä sen vaikutus on?
- Eikö sinulla ole koe tänään? - Joo. Täytyy lainata minibussia.
Kynät alas, sulkekaa kokeet ja poistukaa huoneesta.
Tulokset ilmoitetaan ensi viikolla.
KELLO 11.01
Olet seitsemän minuuttia myöhässä. Menoksi!
HERRA PINKKI
Aika loppui. Kynät alas, kirjat kiinni. Lähettäkää ne vasemmalle.
Ja poistukaa rauhallisesti.
11 minuuttia.
HERRA MUSTA
Lopeta!
Siinä hän on. Juuri ajallaan.
Keskity nyt.
- Voin pahoin. - Et oksenna autoon, Spencer.
Muistakaa, että olette vanhoja.
- Ihmisiä on kaikkialla. - Pysy suunnitelmassa.
Menoksi.
- Keskeytä. Keskeytä. - Miksi?
Neljä kirjastonhoitajaa. Niillä on joku kokous.
- Ovatko ne miehiä? - Aivan sama! Niitä on neljä!
Emme voi sitoa neljää vitun kirjastonhoitajaa.
- Neljä kirjastonhoitajaa kokouksessa. - En jää tänne. Kaikki katsoivat minua.
- Pulisonki irtoaa. - Rauhoittukaa, emme ole tehneet mitään.
Voimme odottaa. Ne lähtevät kyllä pois.
Okei. Kuka haluaa odottaa?
- Paskat, minä häivyn. - Eric?
Tilanteesta poistuminen tuntui mahtavalta.
Suunnitelma oli kuopattu, ryöstöä ei tapahtuisi. Se oli mahtavaa.
Aurinko paistoi, se oli kuin uusi alku.
- En voi päättää, kuka on huoneessa! - Oliko tämä tässä?
Kaiken tämän jälkeen?
- Etkö miettinyt ollenkaan? - Mietitkö itse? Häh?
Helvetti!
- Selvisimme säikähdyksellä. - Ei, koska emme tehneet mitään!
- Me vain mokasimme! Helvetti! - Aja tuonne, tarvitsen juotavaa.
Löytyykö puhelinautomaattia?
Soitin juuri kirjastoon. Uusi yritys huomenna kello 11.
Muita varauksia ei ole.
- Teatterissa? - Hän ei tajunnut tilanteen vakavuutta.
Sitä ei koskaan tiedä, miten sellaiseen reagoi.
Antoiko hän miehensä kuolla konsertin takia? Ehkä hän ei pitänyt miehestään.
Kaikilla ei ole yhtä hyvää harkintakykyä kuin sinulla, kulta.
Peruna on tosi hyvää.
- Kaikki hyvin? Eikö sinulla ole nälkä? - Väsyttää vain. Kokeiden takia.
Sinun täytyy huolehtia itsestäsi paremmin.
- Oletko varmasti kunnossa? - Olen.
Muistin juuri, että minulla on koe huomenna.
Täytyy päntätä, joten...
- Kaikki hyvin? - Spencer...
Warren!
- Warren! - Mitä hittoa?
Minulle riitti. Lopetan. Se ei pääty hyvin.
En voi enää palata sinne.
Okei, mutta... Meillä kävi huono tuuri.
Mutta saimme kokemusta, voimme tehdä muutoksia. Mikään ei mene pieleen.
- Kenellekään ei käy huonosti. - Älä sano noin! Mistä tiedät sen? Häh?
- Mistä sinä puhut? - Perheestäni.
He eivät ansaitse sitä.
Oletko miettinyt, miten tulevaisuudellemme käy, jos se menee päin helvettiä?
Mitä tulevaisuutta sinä murehdit? Sitä, mikä on kuin kaikkien muidenkin?
Missä raadetaan, jotta voisi ostaa kaikkea sitä paskaa, mitä kuuluu ostaa?
Ja sitten kehutaan menestyksekkääksi.
Sinähän halusit muutosta. Sinä panit tämän alulle.
- Vai mitä? - Joo, lopetetaan kun ollaan voitolla.
Emme ole voitolla. Tämä on sitä samaa paskaa.
Mikään ei ole muuttunut. Mikä on muuttunut? Kerro!
Minua ei ole luoto tällaiseen, Warren.
En pysty tähän, minä lopetan.
Lopetan.
Menit näin pitkälle, ja nytkö et halua tietää, miten tässä käy?
Älä väitä, ettei tämä ole ollut elämäsi hauskinta aikaa.
En halua, että heräät 10 vuoden päästä-
miettien mitä olisi voinut tapahtua.
Ja kuka sinusta olisi voinut tulla.
Niin...
Nähdään.
Jonain päivänä kuolet!
Voit elää elämääsi olettaen-
että jotain mahtavaa tapahtuu, ja elämä muuttuu ainutlaatuiseksi.
Minä tajusin, että minun oli pakko-
saada se aikaan itse.
Eli suunnitelma B.
Sovimme, että Chas ajaa. Hän pitää moottorin käynnissä ja ovet auki.
Vain minä ja Eric menemme kirjastoon. Valeasut herättävät vain huomiota.
- Entä hän? - Spencer on ulkona vartioimassa.
- Miksi? - Sisällä hänet tunnistettaisiin.
- Kuka vahtii kirjastossa? - Sinä. Tulet ylös kun kutsun sinua.
- En voi hoidella kirjastonhoitajaa. - Kuten sanoin, minä hoidan sen.
Kutsun sinua kun hän on... neutralisoitu.
Tällä kertaa se toimii.
Eli kun menen ylös, olet jo hoidellut hänet.
- Niinkö? Warren? - Niinhän juuri sanoin.
- Vai mitä? - Joo.
RYÖSTÖPÄIVÄ
Herra Beckman? Betty Jean Gooch, mukava tavata. Peremmälle.
Pakko sanoa, että odotin teidän olevan paljon vanhempi.
- Niin, ei sitä koskaan tiedä. - Ei niin.
Nyt pyydän teitä kirjoittamaan nimenne lokikirjaan.
Siihen. Ja vielä päivämäärä, kiitos.
- Kuinka päivänne on sujunut? - Oikein hyvin.
Olen pahoillani eilisillasta. Eilispäivästä, siis.
- Meillä oli hätätilanne perheessä. - Ikävä kuulla.
- Onhan kaikki hyvin nyt? - Kyllä, kiitos.
Te pyysitte nähdä muutaman arvokkaimmista teoksistamme.
Otin esiin kuvitetun käsikirjoituksen ja "Hortus Sanitatiksen".
Muistakaa käyttää hansikkaita koskiessanne sivuihin.
Tietysti.
Oletteko täällä omasta mielenkiinnosta, vai liittyykö tämä työhönne?
- Olen vain kuullut niistä paljon. - Vai niin.
Kuten näette tässä on yksi Audubonin nidoksista.
Vitriini pysyy lukittuna-
mutta jos tahdotte nähdä muita maalauksia, voin kääntää sivuja, jos ehdin.
Voit tulla nyt.
Rouva Gooch, ystäväni on tuolla.
- Kiitoksia. - Eipä kestä.
Hei. Peremmälle vain.
- Tarvitsen nimenne vieraskirjaan. - Kirjoita nimesi, John.
John.
John mitä?
Rutherford.
- Ole hyvä ja kirjoita... - Mitä teet?
- Ei, ei! Sattuu! - Anteeksi, rauhoitu!
Haluamme kirjat, emme halua satuttaa sinua. Se on pian ohi.
- En voi! - Turpa kiinni!
En halua satuttaa sinua. Rimpuilu pahentaa kipua.
- Sido jalat. - Luoja, auta minua.
Sido jalat, jumalauta!
Älä sido käsiäni. En voi... Minä kuolen!
Mitä teet hanskoilla? Tee se!
Ei, älkää! Älkää satuttako minua!
Helvetti.
- Miksi? Miksi teette tämän? - Me haluamme vain kirjat.
Onko valmista? Onko?
Helvetti!
Etsi avaimet! Etsi ne vitun avaimet! Herätys, jumalauta!
Ei täällä ole avaimia! En löydä mitään vitun avaimia!
- Täällä ei ole mitään vitun avaimia! - Avaa se vitun vitriini!
Helvetti.
Tässä.
Anteeksi.
Tule. Ota ne vitun kirjat!
Mitä helvettiä?
Hän liikkuu kohti ovea. En koske häneen. Minulle riitti.
Yritän saada tämän auki! Pitääkö kaikki tehdä itse?
En koske häneen!
Lopeta. No niin.
Turpa kiinni, saatana.
Turpa kiinni, saatana!
Anteeksi. Me häivymme kohta.
Sain sen auki!
No niin.
Menoksi.
Helvetti!
- Paketoidaan se. - Otetaan toinen.
Mitä hittoa sinä horiset? Tämä riittää. Anna olla.
- Tämä riittää! - Darwin, otetaan Darwin!
Jätä Darwin! Häivytään täältä!
Mennään.
Helvetti. Paina B: tä.
Mitä vittua! Painoit ykköstä!
- Helvetti! - Ei hätää.
- Helvetti. - Nyt ollaan kusessa.
- Mitä hittoa? Pilkkopimeää. - Odota tässä. Pidä ovea auki.
- Warren, ei tässä näin pitänyt käydä! - Vittu! Helvetti! Missä on uloskäynti?
- Helvetti! - Tämä on helvetin huono juttu, Warren!
Voi vittu!
Missä se vitun uloskäynti on?
- Mitä vittua teemme? - Täytyy juosta.
- Miten niin juosta? - Juostaan. Ei ole vaihtoehtoa.
Tämä on helvetin huono juttu.
Menoksi.
Ei!
- Ei! Ei! - Jätä ne!
Ei! Helvetti!
Voi vittu!
Mitä sinä teet, Warren?
Helvetti!
Pysähdy, vitun idiootti!
- Aja, jumalauta. - Eric, missä kirjat ovat?
Ja missä vitussa Warren on?
Voi vittu.
Aja! Aja! Aja!
Voi luoja!
- Aja, jumalauta! - Voi paska...
- Hidasta, tai tapat meidät. - Hiljaa. Missä kirjat ovat?
- Missä vitussa ne on? - Pudotimme ne! Niitä ei ole!
- Emmekö saaneet mitään? - Pudotimme ne!
Meillä ei ole mitään! Turpa kiinni!
Mikä sitten kesti, jos ette saaneet mitään? Mitä siellä tapahtui?
Mokasitte taas. Tiesin sen.
- Et ollut siellä. - Sain Darwinin. Sain Darwinin.
Mitä sinä otit?
- Eric, mitä sinä otit? - Odota nyt vittu!
Tarkista reppu!
Mitä sillä on? Onko sillä jotain?
Mitä teet? En poistu autosta.
- Ne etsii harmaata pakua ja kolmea jätkää. - Mitä tämä on?
- Ulos! En aja, jos kaikki ovat kyydissä. - En mene!
Ulos! Haen teidät autollani! Minä vannon!
Ulos autosta, jumalauta.
- Eric, tuolla on väkeä. - Ulos autosta, jumalauta.
- Hyvä on! - Ota reppu, ovi kiinni ja häivy.
Helvetti.
Sinun täytyy vahtia tätä. Anna vaatteesi.
Vaatteet tänne!
Emme voi jäädä tänne. Ota kamat ja häivytään.
Ryhdistäydy.
Kirjastossa on arvokas kokoelma.
Osa kirjoista on 1700-luvulta.
Ne ovat harvinaisia ja arvokkaita. Tänä aamuna kaksi miestä tarttui tilaisuuteen.
Transylvanian yliopisto ryöstettiin keskellä päivää.
Ajattelin...
Kokoelmahuoneessa oli USA: n kallisarvoisimpia kirjoja.
Ryöstäjät tiesivät, mitä etsivät. Poliisi etsii ryöstäjiä-
ja kahta miestä pakoautossa, joka oli vaaleanharmaa minibussi.
Rekisterinumero 331094. Poliisi pyytää silminnäkijöitä...
- He eivät tiedä mitään. - Mistä he tietävät, että meitä oli neljä?
- Rekkari on toisesta autosta. - Kirjastonhoitaja sidottiin kovin ottein.
MAANANTAI 20. JOULUKUUTA 2004 NEW YORK
Okei?
Ne ovat kerrassaan upeita.
- Ja kertoiko herra... - Beckman.
Kertoiko Beckman teille mitään kirjojen alkuperästä?
Vain sen, että hän peri ne useita vuosia sitten-
ja tahtoo myydä ne yksityiselle ostajalle.
Ne ovat hyvin harvinaisia.
Niin, hänen näkönsä on heikentynyt.
Hän sanoo, ettei kirjat enää saa ansaitsemaansa huomiota.
Onko hänellä asiakirjoja siitä, miten hänen esi-isänsä saivat ne haltuunsa?
Ne ovat olleet suvussa vuosikausien ajan.
Mitään varsinaisia asiakirjoja ei ole.
Ne ovat upeita ja ehdottomasti aitoja.
Joten...
Puhun herra Leckeyn kanssa, niin otamme yhteyttä arvon ja myynnin tiimoilta.
Eikö tänään?
Herra Leckey ei valitettavasti ole paikalla tänään.
Asia on niin... Anteeksi, unohdin nimenne.
- Melanie Halloran. - Toivoimme voivamme antaa Beckmanille-
hinta-arvion jo tänään.
- Siksi matkustimme tänne. - Se ei onnistu ilman Leckeyn signeerausta.
- Eikö kukaan muu voi vilkaista sitä? - Kuten sanoin, tämä on Thomasin alaa.
Hän palaa huomenna. Saisinko yhteystietonne?
Helvetti.
Se meni hyvin. Pomo ei ollut siellä, joten puhuimme... apulaisjohtajan kanssa.
Varajohtajan.
Hän sanoi, että ne ovat arvokkaita. Pitää odottaa, että pomo palaa.
Odotamme puhelua, että voimme tavata...
Odotammeko puhelua hotellissa?
He soittavat kännykkääni.
Sammuta moottori.
Soita kännykkääsi. Soita nyt.
Soita, Spencer! Selvä, minä soitan.
Katsotaanpa.
- Moro, Spence tässä. Kerro. - Kuulostaako tuo taidekauppiaalta?
- Muutetaan viestiä. - Ole hiljaa, Eric! Turpa kiinni, saatana!
Menet takaisin ja haet sen lapun, johon numerosi kirjoitettiin.
- Nyt! Se numero passittaa meidät linnaan! - Rauhoitu.
Älä käske rauhoittua! Passitatte meidät linnaan, idiootit!
Etkö tajua? Oletko niin vitun tyhmä?
Mene sinä sinne, jos olet niin fiksu.
Näytän, mitä voin tehdä.
Mikäs se on, herra Pinkki? Helvetti! Mitä sinä teet?
Miksi kutsuit minua? Etkö enää uhittele, runkku?
Kyse on elämästäni, tämä ei ole mitään leikkiä!
Menkää sinne hakemaan se numero! Hae se numero, Spencer!
- Emme voi palata sinne. Tiedät sen. - Paskat minä mielipiteistäsi.
Sinä tapoit meidät.
Ammuit meitä päähän.
Nähdään sitten, kai.
Nähdään. Minä soitan.
Joo.
Kun tuntee, että on pakko saada tietää, mitä rajan toisella puolella on-
ja sitten huomaa, että ainoa tapa saada tietää, on ylittää se raja.
Kun on ylittänyt sen rajan, paluuta ei ole.
Se... Se oli kauhistuttavaa.
Kuulin sen huudon päässäni koko ajan. Kirjastotädin huudon.
Mitä minä olin tehnyt?
Olin varma, että minä tarvitsin sitä. Olenko tehnyt jotain pahaa?
Olenko tehnyt peruuttamatonta vahinkoa jollekulle?
Olenko osallistunut johonkin kauheaan?
Anteeksi etten ole käynyt matseissasi.
- Ei se mitään. - Miten pelisi sujuu?
Paremmin kuin koskaan ennen.
- Millainen uusi paikkasi on? - Tosi hyvä.
Hyvä sijainti.
Lähellä kauppoja ja työpaikkaa.
Yritimme sanoa asioita, kuten: "Emme satuta ketään."
"Pelotellaan häntä, mennään sisään ja ulos."
Soitetaan poliisille jälkeenpäin. Sanomme, ettemme satuta häntä.
Mutta me satutimme.
Ja yritimme vain-
jatkaa eteenpäin, mutta se ei...
Se ei ole mahdollista.
- Nyt on yö. - Warren, tämä on pahempaa kuin luulimme.
Käytimme samaa sähköpostiosoitetta kirjaston näytön varaukseen-
ja huutokauppayhtiöön.
He löytävät meilin, Halloranin, minut, meidät, puhelinnumeroni.
- Chas oli oikeassa, Warren. - Sinä ylianalysoit.
Sinun pitää vain rauhoittua ja mennä takaisin nukkumaan.
Vainoharhaisuus tuhoaa sinut.
En tiennyt.
Kunnolla nyt.
Hyvää työtä.
- Hyvää syntymäpäivää, isä. - Kiitos.
Kippis minulle.
Rakastan sinua.
Heippa.
- No niin. Kiitos kun kävit. - Ei kestä.
Rakastan sinua.
Pysähdy! Seis!
Mitä helvettiä? Etkö parempaan pysty? Anna tulla!
Tunnustettuaan arvokkaiden taideteosten ryöstön-
Spencer Reinhard, Eric Borsuk, Charles Allen ja Warren Lipka tietävät kohtalonsa.
Tuomari tuomitsi heidät seitsemäksi vuodeksi vankilaan-
miljoonien dollarien arvoisten käsikirjoitusten ja luonnosten ryöstöstä-
Transylvanian yliopiston kokoelmasta.
Koko elämänsä kuulee, että tekee jotain tärkeää ja että on erityinen.
Ja ett voi viitata tiettyihin asioihin-
jotka todistavat, että on erityinen ja erilainen.
Totuus on, ettei niillä asioilla ei ole merkitystä.
Ja ettei ole erityinen.
Ajatus siitä, että teimme jotain poikkeuksellista-
tuntui meistä kiehtovalta. Se kiehtoi minua.
Näin jälkikäteen mietin usein mitä muistan Warrenin näkökulmasta-
ja mitä muistan omasta.
Ja että päätinkö vain nähdä asiat minulle mieluisimmasta näkökulmasta.
En tiedä, oliko se Central Parkin heppu-
joku, jonka minä näin, vai joku, jonka Warren sanoi minun nähneeni.
Hoida homma.
Amsterdam-matkasta muistan vain, että vein ja hain hänet lentokentältä.
Minulla ei ole mitään todisteita siitä-
että Warren meni Amsterdamiin.
Vuosien varrella olen tullut siihen johtopäätökseen-
että Warrenin tarina tapaamisesta ostajien kanssa Amsterdamissa-
oli tekaistu.
Teidän täytyy vain luottaa sanaani.
Tarinasta oli versio, johon halusin uskoa-
ja johon päätin uskoa, ja yleensä se oli Warrenin.
Mutten olisi koskaan saanut aiheuttaa perheelleni ja BJ: lle sellaista tuskaa-
mitä seikkailumme aiheutti.
Mitä etsimämme elämänmuutos aiheutti.
He halusivat saada kaiken helposti.
He eivät halunneet raataa muutoksen eteen.
He eivät halunneet auttaa muita saavuttamaan muutosta.
He olivat hyvin itsekkäitä.
En vieläkään voi ymmärtää-
miten joku voi ylittää sen rajan mielessään-
ja olla halukas satuttamaan muita oman etunsa vuoksi.
Kun sen rajan ylittää... Se on vaarallista.
Mietin, tiesivätkö he itsekään, miksi he tekivät sen.
Spencer, Warren, Eric ja Chas-
kärsivät seitsemän vuoden tuomiot liittovaltion vankilassa.
Varastetut kirjat palautettiin vahingoittumattomina.
Betty Jean Gooch pitää niistä yhä huolta.
Vapauduttuaan Eric Borsuk on muuttanut useita kertoja.
Hän asuu nyt Kaliforniassa ja yrittää etsiä töitä toimittajana.
Charles Allen II toimii PT: nä Los Angelesissa.
Hän kirjoittaa kirjaa harjoitusohjelmista vankiloihin.
Warren Lipka asuu Philadelphiassa. Hän on palannut opiskelemaan.
Hän opiskelee elokuvantekoa.
Spencer Reinhard asuu yhä Lexingtonissa Kentuckyssa ja työskentelee taiteilijana.
Hän on erikoistunut lintujen maalaamiseen.
Tekstitys: Frej Grönholm