- Du får ingen cykel nu. - Mamma, snälla...
Inte nu.
Kanske nästa år, okej?
Kanske nästa år, sa jag.
Stewart Macken säger att vi har en fedofil-bil.
- Vem är Stewart Macken? - En i klassen. Han är en rövskalle.
- Hörru... - Får jag säga "anusskalle"?
- Nej. - Det är ett vetenskapligt ord.
Se upp!
- Är du okej? Chris, är du okej? - Ja.
Stanna här.
Är ni okej?
Jag såg er inte. Ni dök upp från ingenstans.
"Jag är Chuck. Jag är den starkaste soldaten i hela landet."
"Nej, snälla. Låt mig vara." "Tyst, vekling."
Är du färdig? Chris?
- Det är kallt. - Lägg på mer ost.
- Jag gillar inte ostpulver. - Men ät bara upp då.
Tre...
Två...
Ett...
Mamma vann. Du kan reglerna.
- Mamma! - Vad är det, älskling?
Skynda dig.
Chris?
Där är en till.
Du är för stor för att vara rädd för dem.
- Tänk om den kommer in igen. - Det gör hon inte.
- Hur vet du att det är en flicka? - Åtta ben och ingen snopp...
- Varför dödar du den inte? - Vad har hon gjort dig?
Den uppretade mig.
"Retade upp"... Hon gjorde det nog inte med flit.
Pappa skulle döda den.
Jag är inte pappa.
Varför flyttade vi utan honom?
Det är inte så enkelt.
- Varför inte? - Det är bara inte det.
Varför det? Du sa att han skulle komma efteråt. Du är en lögnare.
Lögnare. Lögnare!
Älskling...
Chris. Vänta.
Christopher!
Chris? Christopher!
Chris?
Mamma...
Spring aldrig iväg så igen, okej?
Förlåt.
Detsamma.
Jag vet att pappa gör dig ledsen.
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig med.
Mamma?
Vad är det där?
Inget. Kom, så går vi hem.
Lyssna. Jag har en biljett till karnevalen på lördag.
- Vill du följa med? - Gärna.
Jag ska fråga mina föräldrar, men jag tror jag får gå. Det vore roligt.
- Ja. Jag hämtar dig klockan åtta. - Det låter bra.
TALANGSHOW
Vill du visa mig den?
Du borde anmäla dig. Där kanske du kan få nya vänner.
Jag vill inte ha nya vänner.
När jag var i din ålder fick jag också flytta. Jag var rädd.
Mamma anmälde mig till scouterna och då fick jag massor med nya vänner.
Det kanske du kan få här.
Kanske det...
Du kommer att vänja dig. Vi blir lyckliga här. Jag lovar.
Han såg ut så där så att man bara ville slå honom.
- Du har aldrig slagit nån. - Jag slog Tom Drumm.
- Han med snormustaschen? - Precis.
- Jag slog honom i pannan. - Varför det?
Det var länge sen. Det kvittar.
Han klev ur bilen och skrek att jag var i vägen.
Det krävs en examen för att öppna den här.
- Då är du körd. - När tänker du ta examen?
- Jay är en ständig student. - Och adjunkt.
- Biträdande adjunkt. - Jag formar mottagliga sinnen.
- Sarah har också undervisat. - Det var bara under ett år.
Graviditeten ledde in på en annan väg.
Jag är glad att vägen ledde hit.
- Hur går lumphandeln? - Rob, din bror är ett svin.
Vad hände med killen med bilen?
Han kom fram och lade handen på motorhuven-
- och sa att han inte tänkte flytta på sig.
- Det låter som Walkie-Talkie. - Vem?
Walkie-Talkie är en galen tant som bor i trakten.
- Nära bron hos er. - Ja, hon mördade sitt barn.
- Det gjorde hon inte alls. - Inte?
- Berätta. - Det finns inget att berätta.
Jo, gör det.
Hennes son James gick i min klass.
Han var snäll och en stor naturvän. Han hade myror i ett pennskrin.
När vi var åtta kom Noreen-som hon heter-inspringande i klassrummet.
Hon skrek vansinniga saker om honom.
Tre lärare släpade in henne på rektorns kontor-
- och där satt hon inlåst tills polisen kom.
Han gick inte till skolan på ett tag. Hon åkte in på psyket.
- Några månader senare... - ...kom hon ut och körde över pojken.
Nej, det var en olycka. Det var tragiskt. Stackars kvinna.
Chris?
Älskling?
Vad gör du här nere?
Christopher?
- Larmcentralen. - Är det polisen?
- Vad gäller saken? - Min son är försvunnen.
- Vad har ni för adress? - Huset har inget nummer.
- Vilken ort bor ni i? - Nån kan ha rövat bort honom.
Var lugn och tala om var ni bor, så att jag kan hjälpa er.
Hallå?
Mamma?
Var har du varit?
Chris, var har du varit?
- Här. - Nej, det har du inte.
Är du okej, mamma?
- Hur länge har ni bott här? - I några veckor.
Började du må så här efter flytten?
- Finns det ångestsjukdomar i släkten? - Nej.
- Har du ätit medicin tidigare? - Nej.
Och ärret? Får jag titta på det?
- Det tog hårt. - Det var en olyckshändelse.
- Det ser nytt ut. - Det var ett år sen.
Du får en dos för tre veckor. Ta dem innan du lägger dig.
Kom tillbaka då, så ser vi hur du mår.
Min blomma, flyg med mig.
Vad säger du om det?
Maten är klar!
Du ska få diamanter som gnistrar precis som dina ögon.
Blåvita diamanter.
- Chris? - Mamma?
- Jag trodde du var på övervåningen. - Du ropade.
- Du måste vara hungrig. - Jag håller på att svälta ihjäl.
- God morgon, mamma. - Var har du hittat de där?
- I trädgården. - Du får inte gå ut ensam.
Jag ville ge dig en överraskning.
Får jag se på dem?
De är jättefina. Tack.
- Jag hör ditt hjärta. - Hur låter det?
Rogivande.
- Vad heter dina nya vänner? - Michael, Peter, Sam och Stewart.
Stewart Macken? Du gillade ju inte honom.
- Jag måste inte vara hans vän. - Det är bra att skaffa nya vänner.
Det är okej, hjärtat.
Stanna här.
Ursäkta.
Kan ni gå åt sidan, tack?
Mrs Brady?
Det är inte din son.
Noreen.
Ursäkta. Hon tycker om att promenera.
Jag har bett henne hålla sig på den här sidan, men hon lyssnar inte.
- Des. - Sarah.
Vad heter pojken?
Jag borde åka.
- Om du behöver nåt... - Tack.
Han är inte din son! Han är inte din son!
Noreen!
Jag stannar till lite snabbt.
Rör dig inte ur fläcken.
Noreen?
"Jag gick fram till kvinnan. Hon låg på marken utanför sitt hus."
"Jag trodde hon letade efter nåt hon hade tappat."
"Men när jag kom närmare såg jag att hennes huvud var begravt i jorden."
"Jag försökte gräva fram det med händerna. Jag var skräckslagen."
Miss O'Neill? Skriver ni under det här?
Miss O'Neill?
Vill ni ändra på något?
Kvitt eller dubbelt. Kom igen.
- God morgon. - Hej. Du skulle ju vara ledig.
Jag vet. Men jag klarar inte att sitta sysslolös.
Jag förstår dig. Varför tror du jag öppnade butik?
- Hur har helgen varit? - Bra.
Det måste ha varit en chock att hitta henne så där.
Stämmer det att hon låg så?
Förlåt. Jag ska inte snoka. Det är bara så bisarrt.
Jag vet.
Hur mår Chris?
Bra, tack.
Händer det att du inte känner igen dina barn?
Ja. Tvillingarna gömmer sig under ett lager av skit... eller mat.
Och Saoirse bryr sig bara om sina ögonbryn.
Jag tänker mer på hur de beter sig. Deras personlighet.
Javisst. De är monster och änglar om vartannat.
Är det okej?
Ja. Det har bara varit så konstigt på sistone.
Sarah.
Jag beklagar.
Jag är glad att hon har funnit ro.
De rekommenderade stängd kista, men hon lär få det mörkt så det räcker.
- Vill du ta ett glas? - Okej.
Tack.
James... Han tappade en tand när han spelade hurling.
Han såg det som en hedersbetygelse.
- Han är gullig. - Det var han.
Jag minns när han föddes. Noreen sa att hon...
...äntligen förstod meningen med livet.
Det gjorde vi båda två.
Kände du samma sak när din lilla pojke föddes?
Vad heter han? Jag uppfattade aldrig namnet.
Christopher. Chris.
Hon ville honom inget ont.
Varför sa hon att han inte var min son?
Noreen var sån.
Efter hans åttonde födelsedag började Noreen säga-
-att James var annorlunda.
Hon såg obetydliga tecken som bara en mor skulle lägga märke till.
Det var som småsten som rasade nerför en sluttning-
- som sen på ett ögonblick blev ett jordskred.
Specialisten hade nåt tjusigt namn på det som hade gjort henne knäpp-
- men diagnosen gjorde det inte bättre.
Hon var övertygad.
Om vad?
Att han var en bedragare. Att han inte var vår son.
När hon såg din Chris blev hon nog påmind om vår James.
Vad hände med honom?
Han blev påkörd av en bil. Min bil.
Jag såg honom inte springa ut.
Nåja...
Här är jag nu.
Lika sentimental som gråterskorna där ute...
Jag tycker det är bättre att minnas de lyckliga stunderna.
Tack för att du kom.
Minns du de vackra blommorna du plockade åt mig?
- Ja. - Har du varit nån annanstans?
- Nej. - Inte till skogen?
Nej, mamma.
Hur är det med Chuck? Jag har inte sett dig leka med honom på sistone.
Han är väl fortfarande din favorit?
Är det säkert att du inte har gått ut i skogen ensam?
Det har jag inte.
Hur kom han då ut dit?
- Ljug inte. Tala sanning. - Det gör jag.
- Tala sanning! - Det gör jag!
- Ljug inte för mig! - Det gör jag inte!
Förlåt, mamma.
Mamma? Är det du?
Mamma?
Chris.
Var är du?
I sängen. Hur så?
God natt, mamma.
God natt, älskling.
Andas in. Andas ut.
Ta ett djupt andetag... och andas ut.
Det är inte det konstigaste jag har hört ett barn äta.
Vanligtvis är han livrädd för dem.
Det är nåt som inte stämmer.
Jag kan inte sätta fingret på det, men han är inte sig själv.
Hur mår du? Hjälper medicinen?
- Får jag ställa en personlig fråga? - Ja.
Har Chris kontakt med sin pappa?
Ärret i pannan...
Var det verkligen en olycka, Sarah?
- Hur gick det? - Vi pratades vid.
Han anställde mig direkt. Man ska aldrig säga aldrig.
Vem av er kan sjunga?
Vad gör du, mamma?
Tvättar.
God morgon. Jag är färdig.
Är du hungrig? Kom.
Jag älskar dig väldigt mycket, hjärtat.
Förlåt om jag har varit konstig på sistone.
Men ibland blir vi vuxna överväldigade av oro.
Men då tittar jag på dig och förstår meningen med livet.
Chris...
Nu kommer min klass. En stor applåd för Rattlin' Boggers.
Oh-ro, vårt gamla kärr vårt kärr i dalen där vi är
Å i det kärret var ett hål ett fint hål, ett vackert hål
Hålet i kärret i vårt kärr i dalen här
Oh-ro, vårt gamla kärr vårt kärr i dalen där vi är
Å i det hålet var ett träd ett fint träd, ett vackert träd
Trädet i hålet och hålet i kärret i vårt kärr i dalen här
Å på grenen var en kvist en fin kvist, en vacker kvist
Men en kvist på en gren...
...och gren ett på träd...
...och ett träd...
...i en grop...
...och en grop i ett kärr...
...och ett kärr...
...i dalen...
...där vi är
Sarah?
Sarah? Är du okej?
Sarah?
Det är inte min son.
Chris?
- Vems son är han? - Jag vet inte, men det är inte Chris.
Vore det din son skulle du förstå.
Okej. Vi tar en promenad.
Sarah. Vi tar lite frisk luft.
Såg du mig?
Mamma? Vad är det?
Visst var han bra?
- Sarah... - Mår ni bra, miss O'Neill?
Mamma?
Mamma!
Jag har sett mig själv åldras ur alltför många vinklar.
Till och med efter 30 år kollade hon mig varje dag.
- Kollade vad? - Att jag fortfarande var jag.
"Spegeln talar alltid sanning", brukade hon säga.
Jag vill visa dig en sak.
Jag tror att Chris har samma fel som James.
- Det var inget fel på James. - Snälla, titta här.
Snälla.
Varför leker du inte med dina leksaker?
Ser du? Det kan inte vara min son.
Säg att du ser honom.
Jag är ledsen. Jag ser inget.
Noreen hade rätt. Han var inte er son.
- Nu räcker det. - James var inte James.
Nu räcker det!
Säg att jag har fel då. Säg att jag är galen.
Det kan jag inte.
Mamma?
Varför lämnade du mig i skolan?
Jag mådde inte bra.
- Mår du bättre nu? - Ja, mycket bättre.
- Du lämnar mig väl inte igen? - Nej.
Jag gillar inte att bli lämnad ensam.
Är du hungrig?
Jag lagar din favoriträtt.
- Jag älskar dig, mamma. - Jag älskar dig med.
Maten är klar!
Kom, innan maten kallnar.
Vill du inte ha?
Du vet att jag inte gillar ostpulver.
- Chuck? - Det stämmer.
Du måste vara mer försiktig med ditt vapen.
Vi har inte lekt vår lek på ett tag.
Vår favoritlek.
Tre...
Två...
Ett...
Du är inte min son.
Du är inte Chris.
Du är inte min son.
Du är inte min son!
Du är inte min son.
- Vad är det med dig, mamma? - Du är inte min son!
Släpp mig.
Gör inte så!
Vad har du gjort med honom?
Det är jag. Det är mamma.
Chris. Vakna. Chris.
Vakna. Vakna.
Kom igen.
Christopher.
Ja. Ja.
Ja.
Okej.
Stanna här.
Mamma.
Översättning: Henrik Johansson www.btistudios.com