- Mamma? - Så stor och på väg till balen.
- Men din... - Lilla olycka?
Du vet väl att det var för din skull? Det vet du väl?
Jag gav dig en gåva den dagen.
Det är dags att öppna den nu.
Kära dagbok, på lunchen i går frågade de:
"Vem från Westerburg kommer du att minnas tydligast?"
Jag önskar att svaret var "ingen alls".
Men vi vet alla att det inte hade varit sant.
Även om jag aldrig ser nån av dem igen-
- kommer de att vara fastetsade i minnet för all framtid.
Varför skulle high school vara så viktigt? Det är bara fyra år.
Varför skiljer de sig från de andra?
Miss Fleming säger att det beror på att det är då som vi bestämmer-
-vilka vi är.
Är du den sportige?
Den töntige?
Eller den som styr?
Oavsett vad vi väljer måste vi skynda oss.
Det är snart för sent.
Bläcket kommer att sätta sig.
Kamerans blixt går av.
Fotot är taget.
Sen är det över.
Det är sista chansen, för oavsett vad vi gör i framtiden-
- kommer vi för alltid att vara fångade i den posen.
- Din kjol har fel längd. - Jag mätte innan jag gick.
- För din kroppstyp, gumman. - Ha en trevlig kväll, Driffany.
Ni är fortfarande på benen! Kom igen, nu kör vi!
När Heather Chandler utses till balens drottning -
- gör hon entré till "Amazing Grace".
- Jag älskar henne! - Årets självmordsförsök.
Gör det bara. Vad är det värsta som skulle kunna hända?
Att hon säger nej.
Hon skulle gå miste om en riktigt bra kille.
Okej. Jag ger det ett försök.
- Hej. - Hej.
Jag såg dig dansa. Du dansar jättebra.
Skulle du vilja dansa med mig?
Du är himla gullig, Dylan, men vi fyra här har nåt på gång.
Det är låren, eller hur?
Jag ger upp.
Jag visste väl att du skulle komma.
- Vad håller du på med? - Vad jag håller på med?
Jag räddar Westerburg.
När tiden har tickat ner -
- slår den upp en gnista som tänder fyrverkerierna i kafeterians tak.
När de träffar mina specialballonger... pang!
God natt, Westerburg.
Är det här din stora plan? Du är en sån skitstövel, JD.
Älskling! Du vet det gamla moraliska dilemmat.
"Om du kunde resa tillbaka i tiden och döda Hitler. Hade du gjort det?"
Hitler? Vad yrar du om? De förtjänar inte att dö.
- De är barn! - Nu, ja.
Men snart kommer de att vara läkare, advokater och industriledare.
Viruset föräldrarna smittade barnen med när de satte dem i bra skolor -
- och gav dem en skinande ny BMW kommer att fortsätta sprida sig.
Det kommer att sprida sig tills det kväver allt det goda i världen.
Ett kollektivt självmord kommer att bli händelsen -
- som väcker alla ur sin dvala orsakad av butikskedjor, megakyrkor -
- och uppkopplade tv-apparater.
Hur ska du ändra det genom att spränga tonåringar, din psykopat?
Älskling.
Fattar du inte?
Samhället nickar instämmande åt alla hemskheter tonåringar åsamkar sig.
Vårt folk låtsas att de inte vill se fler tragedier -
- men hör och häpna, det händer ändå gång på gång.
Varför då? För att det är vad vi vill.
Vi vill ha våra tragedier. Vi vill se folk dö.
En man klev in på en förskola -
- och sköt 20 barn.
Grundskoleelever.
Vad gjorde de frias land och modigas hem?
Inget. För vi är amerikaner.
Vi har våldet i vårt dna. Vi häver i oss det.
Oavsett hur hårt vi landar i schäslongen varje gång det händer.
Vi lever fan för de där ögonblicken.
Om barnamord inte räcker för att de ska förändra nåt -
- kanske barn som själva tar sitt liv kan hjälpa dem på traven.
Om 15 minuter kommer tragedin på Westerburg High -
- att få slut på våld i Amerika en gång för alla.
Tror du verkligen på det själv?
Vi vet båda sanningen, Veronica.
- I himlen får man äta vad man vill. - Jag vill dö.
Det är inte rättvist. De populära har kommit till himlen och vi är kvar.
Alla mina vänner är i himlen. Jag vill också dit.
De där uppe. Eleverna på Westerburg -
- har redan dömts till ett liv av meningslöshet.
De kommer att bli gamla och feta -
- och sitta som förstelnade i soffan hela sina liv.
De kommer att titta på ett avsnitt av "House Hunters" -
- som de redan har sett tre gånger.
De är redan förlorade.
Men vi kan skänka mening till deras liv.
Vi kan hjälpa dem.
Ingen annan kan göra det.
Vad säger du?
Väx upp.
- Var ska du, älskling? - Jag tänker anmäla dig, ditt as.
Westerburg, nu river vi det här stället!
Varför har du rött på dig på balen?
- Va? Vem bryr sig? - Jag. Du skulle ha silverklänning.
- Jag har inte tid med det här. - Duke hade aldrig snott min färg.
Vad sa du precis om Heather?
Jag sa att hon var smart nog att veta sin plats.
Gud. Varför är det alltid de bästa som dör -
- och de tråkiga nollorna som överlever.
- Varför är du en sån jävla bitch? - Jag har inget val.
Inget val?
Jag har viktigare saker för mig än att lyssna på ditt tonårsdravel.
Du såg vad som hände utan mig. Skolan var i upplösningstillstånd.
De behöver mig, Veronica.
De vill få leka med örnarna, och det är jag som lär dem att flyga.
- Släpp mig, Heather. - Vet du vad det bästa är?
Till skillnad från dig kommer de aldrig att glömma mig.
Jag bryr mig inte om Dylen Lutz blir president -
- eller om Driffany Tompkins lyckas bota cancer.
Oavsett vart de tar vägen, vad de gör och hur högt upp de tar sig -
- kommer alltid en liten del av dem att tillbe Heather Chandler.
Du har för höga tankar om dig själv, Heather.
Vad jag minns drev jag dig till att försöka mörda mig.
Det går inte att få mer inflytande än så, eller hur?
Jag gjorde dig så arg att du ville se mig död.
Jag njuter av det varje dag.
Och Heather M? Hela sitt liv suktade hon efter mitt godkännande.
Och när hon inte dög, vad blev då hennes svanesång?
Hon kopierade mig.
Och ni två som var populärast på skolan.
Tänkt bara vad ett litet meddelande kan göra.
Jag kontrollerar redan hela Westerburg.
- Du är som ett virus. - Kalla det vad du vill.
Vi vet båda två att i varje ögonblick i deras liv -
- vid varje viktigt beslut, i varje förhållande -
- vid varje moraliskt beslut som de fattar -
- kommer jag att vara närvarande.
De finner sanningen genom att följa i Heather Chandlers fotspår.
Och sen gör deras barn detsamma, och deras barn för all framtid.
Det är det som är makt, Veronica.
När du och jag har dött... kommer jag att leva vidare.
Jag kommer att fatta alla beslut -
- i deras sorliga, ensamma och patetiska liv.
Du är fortfarande vacker, Heather.
Jag är i alla fall inte en nolla, som du.
- Du grymma värld. - Hororna sitter därborta.
Alla tror att jag har det så bra.
Heather Chandlers självmord var ändå bättre.
- Heather M: s kändes krystat. - Jag är värdelös.
Heather Chandlers självmord är det bästa som har hänt.
- Jag är ingenting. - Hon är besatt av oss.
- Det är klart. - Det är vi som gör henne intressant.
Leta upp mig om tio minuter och se om du tycker att jag är en nolla.
- Älskling. - JD.
Du är mördare och sociopat.
Du ser bara det värsta i andra människor.
Och vet du vad? Du har rätt.
Hela världen kommer att minnas Westerburg High School.
Vi blir de första i den här staden som gör nåt gott.
Vänta. Vi har 11 minuter på oss.
Vi hinner med en sista high school-ritual.
Får jag lov, miss Sawyer?
Då så, allihop.
Den här är för alla fina ungdomar som vi har förlorat i år.
Ut på dansgolvet nu och visa hur mycket vi saknar dem.
Så Heather McNamara är borta.
- Kurt och Ram är borta. - Precis.
Heather Duke också, väl?
- Har Heather Chandler dött? - Nej, hon klarade sig.
Det gjorde hon.
- Jävlar. - Helvete.
- Var det Betty Finn? - Var det verkligen nödvändigt?
Herregud.
Betty, du är het.
- Ditt hår! - Jag måste ha såna skor.
- Var är JD? - JD?
Jag har inte tänkt på annat på militärskolan -
- än hur jag ska komma åt den sjuke jäveln.
Med din nya stil kan du få nån mycket bättre än honom.
Betty Finn. Herregud. Du ser fantastisk ut.
Menar du det här? Är det inte lite för mycket?
För mycket? Det är första gången som jag inte önskar att jag är blind.
- Tack. Så du gillar det verkligen? - Skärp dig.
Du rockar den där militär-looken.
Hela skolan kommer att vilja bli din vän eller ligga med dig.
Kom nu.
- Redo att uträtta storverk? - Jag är redo.
Har ni hört? Nån loser attackerade balen på Jefferson High.
Det är värsta skolskjutningen nånsin.
- Fan. - Vad då "fan"?
Har ni hört?
- Vad gör du, JD? - Vi måste ställa in vår plan.
Gör vi det nu är det som när Farrah Fawcett dog -
- samtidigt som Michael Jackson. Ingen bryr sig.
Nån värdelös skit förstörde precis den här väldens enda chans.
Lyssna på mig! Jag trodde att det här handlade om oss.
Vi skulle ju göra gott!
Tappa inte fokus nu, Veronica. Tiden är knapp.
- Du är precis som dem. - Veronica...
Du är ingen rebell. Och du är ingen hjälte.
Vet du vad du är? Du är en Heather.
Allt du bryr dig om är hur andra ser dig.
Allt du bryr dig om är ytan. Precis som de.
Nej, jag tar tillbaka det. Du är värre än dem.
En Heather skulle åtminstone inte förneka det.
Bra idé av lärarna att tillåta pistoler i skolan.
De besparade mig besväret att gå igenom metalldetektorn.
Jag trodde verkligen att du kunde hantera mig, Veronica.
Men du är bara en high school-tjej bland alla andra.
- Flytta på dig. - Jag har standardtal för såna som du.
Men du förtjänar inte ens att höra det.
- Vad förtjänar jag, älskling? - Att ruttna i helvetet.
Skit samma.
Fan. Fick jag inte ens ett varningsskott?
Hela vårt förhållande var ett varningsskott.
- Starta om timern. - Nej, tänk igenom det.
När tiden går ut får ballongerna helvetet att bryta lös, men sen då?
Är det så allt ska sluta nu?
Vi tar död på hela skolan och Heather Chandler, men vad är vitsen?
Heathers finns överallt, i varje stad, skola och land i hela världen.
Så du tror att du övertalade mig och nu kan du få mig att låta bli?
Vet du vad? Jag är trött på att folk säger åt mig saker.
Under hela mitt liv har folk sagt åt mig -
- vad jag ska tänka, känna och göra.
Mina föräldrar. Lilla döda Lucy.
Heather Chandler.
Och nu du.
Vad ger dig rätt att diktera samtalet?
Westerburg kommer att gå under med eller utan din inblandning.
Nu är det mitt val.
Helvete.
Jag skulle ju lämna tillbaka klänningen, JD.
Förlåt, Veronica.
Jag ville inte det här. Vi var jämlikar.
Men om det ska få det genomslag jag behöver...
Om samhället ska känna...
Bla, bla, bla. Samhället.
Bla, bla, bla, storföretagen. Kan du bara hålla tyst för en gångs skull?
Vi hade allt.
Och du kastade bort det för att bli statistik -
- i nån jävla idiottidning.
Älskling, det där gjorde jätteont.
Är det här hur du föreställde dig balen?
Kanske inte...
...men samtidigt ja.
Vi hade...
Vi hade kul så länge det varade.
En sista kyss?
Vår kärlek är Gud.
Vår kärlek var Gud.
- I himlen får man äta vad man vill. - Jag vill dö.
Jag antar att Veronica Sawyer...
...inte är en nolla längre.
- Var är lärarna? - Har du inte hört?
Heather Chandler bytte kläder -
- och avvisades för att kjolen var för kort.
Du måste ta dig härifrån. Rädda sig den som kan.
Jaha? Så den här är för kort?
Rektor Gowan, den här kjolen är från Japan.
De är helt enkelt kortare än oss.
Så det där är ett klädesplagg?
- Ursäkta! Ursäkta! - Inte nu, Dylen.
Jag försöker skydda dig.
- Det behövs inte. Hon skrämmer folk. - Tack.
- Vi har problem! - Inte nu. Det här är viktigt.
Regeln var 5 cm från knäts mitt. Det märks att du inte är mattelärare.
Och nu är det trakasserier också, inte bara slutshaming.
Trakassera inte eleverna.
- Det var linjalen. - Bara håll tyst!
Jag såg Veronica gå ner i pannrummet.
Jag följde efter och hon och JD sköt varandra - med pistoler!
De ska spränga skolan.
Skolan är riggad! Med ballonger och en timer!
Vi måste utrymma kafeterian nu -
- annars kommer alla att vara så jävla döda!
Vi tillåter inte sånt språk här, unge man.
Vi diskuterar en viktig fråga -
- och har inte tid med dina pundarharanger.
- Var får de alla droger från? - Uppenbarligen från Japan.
Snälla, gör nåt. Det är ni som är vuxna.
- Tillbaka till balen. - Snälla.
- Vi har tappat kontrollen över dem. - Din kjol är för kort. Du måste gå.
- Fan ta dig. - Vem?
- Vem sa hon "fan ta dig" till? - Hon är också påverkad.
Westerburg High är ni redo för balens drottning?
- Jag berättar efter nedräkningen. - Vad har du tagit?
Westerburg kommer att få för det här.
Jag ska utses till balens drottning och får inte ens gå in?
- Tio! - En sak ska jag säga er.
Gå ni och göm er i söndagsskolan.
Göm er i era skattefinansierade skolor och bostadsrätter.
- Fyra! - När min vrede drabbar er...
- Tre! - ...är den starkare än tusen solar.
Den ska sänka sig över er. Jag lovar...
Om det bara funnits nåt tecken. Nån sorts förvarning.
Om vi bara kunde ha förhindrat det här.
Jag bidrog ändå. Jag skrev en musikal.
- Jag vet inte vad ni gjorde. - Jag höll ett möte.
Titta inte på mig! Ni röstade ner förslaget att sälja kakor.
Klandra inte er själva. Det är lätt att vara efterklok.
Det var inte vårt fel. Världen är full av galna ensamvargar.
Och ibland är det inte bara en.
Ibland går ensamvargarna ihop och begår kollektivt självmord.
Vi har gjort allt som står i vår makt.
Är ni helt säkra? Det känns som att det inte riktigt går ihop.
- Vad då? - Jag vet inte.
Vi kanske borde ha lyssnat på eleverna?
- När då? - Nyss, på Dylen. Han som skrek.
Han sa nåt om ballonger, tror jag?
- Vad var det nu han sa? - Menar ni den där pundaren?
- Jag ignorerade honom helt. - Vänta, jag tror att han har rätt.
Han kanske försökte varna oss?
Nu när jag tänker på det... Tror ni kanske -
- att vi borde ha lyssnat mer på alla eleverna?
- Jag antar att vi aldrig får veta. - Nej.
Ska vi ta ett glas?
Jag mår bra.
Jag är från nyheterna. Vill du säga några ord om tragedin här på skolan?
Du verkar vara den enda som överlevde.
Självklart.
Därför kallar jag min nya kampanj "Jag är kollektivt självmord".
Det rapporteras att hjärnan -
- bakom det kollektiva självmordet var en elev vid namn Veronica Sawyer.
Jag tycker att vi borde fokusera på offren.
Tack.
- Ska vi inte ta namnet? - Hon är en vän till Veronica Sawyer.
- En vän till Veronica Sawyer. - Veronica Sawyer.
- En vän till Veronica Sawyer. - Hon är bara en nolla.
Jag minns när jag var liten och vårt hus började brinna.
Jag glömmer aldrig min fars min när han tog mig i sina armar-
- och rusade genom det brinnande huset och ut på trottoaren.
Jag stod där i min pyjamas och huttrade-
- och såg på medan hela min värld slukades av flammorna.
När det var över sa jag för mig själv-
- var det inte värre än så med en brand?
Var det allt?
- Du ser fantastisk ut i kväll. - Tack.
Minns du när du glömde spisen på och alla dina syskon dog?
- De är här, och de är snygga nu! - Häftigt!
- Vill du dansa? - Jag hoppades att du skulle fråga.
Får jag avbryta?
Herregud, Heather. Varför var vi så elaka mot varandra där nere?
Jag vet inte, Heather.
Det kanske var enklare att vara elak än att vara rädd?
Har du sett Veronica?
- Nu dansar vi. - Gärna.
Betty.
Heather.
Hallå! Det är... Det är ju jag.
Veronica?
- Veronica? - JD?
Veronica?
JD?
Nej. Nej! Snälla, släpp in mig!
Snälla, släpp in mig igen.
Snälla, Heather. Snälla.
Snälla, Heather.
Snälla. Heather. Heather!
Heather.
Text: Josefine Eld www.sdimedia.com