Tidligere på Workin' Moms...
Hva var det?
Hold familien din unna min.
-Ta det med ro med Jesus-greiene. -Jeg skal ikke tale i tunger.
Religion er årsak til alle kriger.
Du sender henne på fotball, som er voldelig.
Vi snakkes senere.
Vi elsket blodkampanjen.
Jeg har fått en fantastisk sjanse.
Dra til New York.
Måtte den beste kvinne vinne.
Impuls. Nei. Jo.
Impuls, umulig å produsere,
men er den utløst, er den umulig å ignorere.
Hva er jeg? Dr. Seuss?
Hvor er det?
Sekstito prosent.
Når 62 prosent av kundene kjøper flybillett på nett,
vil impulskjøp fordobles.
Ok, kom igjen.
Herregud.
Nei, det er ikke noe for deg.
-God morgen, og velkommen til TruAir. -Hei. Beklager.
Nathan, jeg er på vei til presentasjonen.
Beklager at jeg ringer. Jeg fikk en telefon fra skolen.
Du trenger ikke å rope. Mikrofonen fanger deg opp.
Beklager. Jeg lager kaffe.
Det må ikke være pasta på Charlies kostyme, med mindre den er glutenfri.
-Det er noen som har cøliaki. -Det skal ikke være pasta på kostymet.
Jeg gjør det veldig enkelt.
Du har ikke kjøpt et ferdigkostyme?
Hva slags mor tror du jeg er? Jeg vil ikke gjøre deg flau.
Det handler ikke om meg.
Du blir sint på deg selv om du tror de andre anstrenger seg, og ikke du.
Jeg hører hva du sier. Veldig høyt og klart.
-Jeg må legge på. -Lykke til!
Det var høyt. Hei.
-Kate Foster. Jeg skal ha en presentasjon. -Sitt ned. Vil du ha kaffe?
Ikke om jeg ikke skal rive meg ut av kjolen som Hulken.
Kate.
Mike. Du ser... Jøss!
Og det sier du.
Pleier du å bruke leppestift?
Det er for mye. Jeg burde ta den av.
Hvorfor det? Trekk oppmerksomheten mot ditt mest virkningsfulle trekk.
Det fikk meg til å spore av.
Men bare litt, ikke mye.
Hei.
Lurer på hvem de har hentet inn?
Michael Bolinski.
Faen.
Victoria.
Bonjour.
-Victoria Stromanger. -Kate Foster. Vi...
Jeg må gå inn. Lykke til til deg og din medarbeider.
Vet du hvem det er?
Ja. Hun prøvde veldig hardt å ødelegge livet mitt.
Gaze er vel den tredje konkurrenten.
Alice, kan vi snakke sammen?
Jeg vet at du er oppskaket over...
Det som skjedde i går, var sjokkerende, og jeg er lei for at du måtte oppleve det.
Vi må snakke om det.
Alice?
Vennen min.
Lionel!
Jeg snakker fortsatt ikke til deg.
Alice er borte.
-Er hun ikke på rommet? -Hun er ikke i huset.
Er hun borte?
Og det er pistolen også.
Herregud.
Det er i orden. Takk skal du ha.
Hun er ikke på skolen.
-Hvorfor brakte du en pistol inn i huset? -Politiet er varslet.
-Hvorfor brakte du en pistol inn i huset? -Vi bør dele oss.
Du brakte en ladd pistol inn i hjemmet vårt, der barna våre er!
-Hvordan trodde du at det var greit? -Jeg vet det.
En klient kom med den fordi hun var redd kjæresten.
Og da jeg holdt den i hendene...
Det var som om noe våknet i meg, og jeg...
-Jeg var ikke klar til å gi slipp på det. -Fint. Gratulerer.
Datteren vår er ute et sted med et ladd våpen i ryggsekken
fordi du måtte føle deg som Annie Oakley.
Jeg kan ikke slutte å tenke på de fryktelige tingene hun pønsker på.
Vi vet ikke at hun gjør noe galt.
Lionel, pistolen, kakene, tangatrusene...
Det betyr ikke noe nå. Alt som betyr noe, er at vi finner henne.
La oss prøve parken.
Hei, dere to. Kom inn.
Hei. Jeg har hørt at du, min kjære, ikke føler deg bra.
Hun har vært våken hele natten. Takk for at du tar henne.
Alt i orden. Da kan jeg få kos før jeg må dra.
Drar du? Hvem skal passe Rhoda?
Det er Bianca. Hildebrands har endelig funnet en kjøper.
Spiller jeg kortene riktig, byr de mer enn prisantydning.
Jeg må få det til å strømme inn!
Det var ikke avtalen vår, Frank.
Det går fint.
Bianca! Giselle er her.
Hei.
Herregud.
Abbedisse, faktisk.
Det blåser jeg i. Hun skal ikke passe Rhoda.
Dette er bare et kostyme. Kirken vår har pengeinnsamling.
Vi synger hitene fra Sister Act. Filmen.
Jeg har et til Rhoda også.
Hun skal ikke ha på seg det der.
-Hvor skal du? -Jeg omorganiserer heller dagen
enn å forlate barnet mitt med denne Jesus-gærningen
Giselle!
Herregud! Beklager.
Hei, pater.
Det høres ikke ekte ut. Victoria er ikke morsom.
Alle kan skape latter.
Det betyr ikke at ideen hennes vinner.
Herregud.
-Hva er ideen din? -Vil du stjele den?
Kanskje. Er den god?
Hva er argumentet dit?
Pålitelighet.
Kortdistanseflygninger blir stadig kansellert, og de har elendig service.
Men med TruAir trenger du ikke å gi avkall på noe.
De gir business-class opplevelse til de som reiser hyppig.
TruAir, gir passasjeren kontrollen tilbake.
Det er bra. Det er ikke fantastisk.
Beklager, men det er ikke sånn folk flest fungerer.
Hva mener du?
Du har alltid full kontroll. Ingenting vipper deg av pinnen.
-Jeg legger en plan og holder meg til den. -Folk flest er ikke som deg.
Livet blir avbrutt hvert 20. minutt, og de må tilpasse seg.
Jeg kan tenke at jeg vil ha fisk og se Den engelske pasienten,
men etter å ha blitt forsinket på O'Hare i tre timer,
vil jeg ha pizza og Fifty Shades. Smaken forandrer seg.
-Hva har du? -Impuls.
Dagens forretningsfolk vet at suksess betyr å kunne ta raske avgjørelser.
TruAir skjønner det. Du vil ha det du vil ha når du vil ha det.
Ja, hvis demografien er sinte tenåringer.
Men gruppen som TruAir retter seg mot, identifiserer seg ikke med impuls.
Vel...
Pokker.
Alice!
Alice, er du her?
Unnskyld meg. Går du på Greenwood Secondary? Kjenner du Alice Carlson?
Hun er så høy. Hun har langt, rødt hår og...
Og en pistol.
Sjukt.
Kanskje dette hjelper.
Jeg tror jeg husker å ha sett henne.
-Hva betyr det? -Svar på spørsmålet, lømmel!
Hva får jeg ut av det?
-Hvor mye? Det er utpressing. -Det er det ikke.
-Trettifem dollar. -Det er utpressing. Betal.
Greit.
Tar du debitkort?
-Hva i...? -Har du sett henne?
Snakk, ellers begraver jeg deg!
Jeg har ikke sett henne. Gærning.
Appelsinbrus. Pyse.
Ok. Takk.
Hallo?
-Er det Anne Carlson? -Ja.
Dette er Plintsock fra Toronto-politiet. Det gjelder din datter, Alice.
-Herregud! Er alt bra med deg? -Ja da.
Hva du enn har gjort, ikke si noe uten advokat.
-Hvor fant dere henne? -Det gjorde vi ikke. Hun fant oss.
Jeg har noe å si til dere begge.
Dere har en fin, ung dame her.
Hun gjorde noe veldig modig i dag.
Hun fant et våpen og leverte det til oss. Det lå på gaten?
Den bare lå der, ved en busk.
Jeg har alltid sagt at busker kan være veldig farlige.
-Ikke sant? -Jo.
Man vet aldri hva man kan finne i en busk.
Sprøyter, pistoler, uteliggere...
Lik.
Ok.
Alle har fått te, og...
Alt er fint.
Bianca og jeg vil takke for at du kom tilbake,
og for at du forandret planene for å ta deg av Rhoda.
-Kom til poenget. -Ok.
Hvordan skal jeg si det pent?
Jesus ryster deg, og Bianca støtter seg veldig til ham.
Så jeg vil foreslå et kompromiss.
Nei.
Nei?
Det er på tide at dere hører noen av mine regler.
-Hva i helvete er det? -Kravene mine.
-Hvor mange er det? -Tjuesju.
Nummer én. Julen skal være fullstendig verdslig.
Med vekt på julenissen.
Nummer to. Ingen dåp, konfirmasjoner eller skrifter.
Nummer tre...
-Ja, det kan fungere. -Er du sikker på at du vil gjøre dette?
Spørsmålet er om du kan være i bakgrunnen. Jeg tror du liker å ta ledelsen.
-Jeg kan klare det. -Fint. La oss gå inn og knulle.
-Hva? -Presentere. Uten å tulle.
-Det vil jeg følge opp, Victoria. -Gjør det. Jeg er i byen så ofte.
-Walter, Cynthia, vi snakkes snart. -Det gjør vi.
Kate Foster, det er din tur.
Mike og jeg vil slå oss sammen.
-Vi vil presentere sammen. -Hva?
-Er det et problem? -Ikke hvis det er bra.
Nummer 26. Ingen religiøse ritualer eller Hollywood-versjoner av dem.
Og til slutt, ingen eksorsisme
eller bruk av filmen Exorcisten som lærdom.
Det var jammen mye.
-Og på grensen av støtende. -Støtende?
Vet dere hva? Jeg går.
-Nei, Giselle, vær så snill. -La meg snakke med henne.
Vent, Giselle.
Unnskyld. Men jeg kan ikke forandre meg bare fordi du ikke liker det.
Men jeg lover at hvis dette plager deg så mye,
så skal jeg beholde troen for meg selv.
Frankie og jeg har ikke diskutert hvordan vi vil oppdra Rhoda rundt religion.
Vet du hva? Bli her. Snakk med Frank.
Jeg går en tur og gir dere tid alene.
-Jeg fant denne på plenen utenfor. -Hvordan...?
Takk, Gud.
Du kan takke meg. Gud hadde ingenting med det å gjøre.
Jeg skjønner hva du gjorde der.
Takk, Jesus.
Jeg tok feil. Hvordan kunne instinktene mine være så på villspor?
Jeg trodde hun var en manipulator, og hun er bare...
En ungdom?
En god ungdom, som gjorde det rette i en farlig situasjon.
-Jeg vet det. -Og hun dekket over for deg.
-Du trenger ikke å gni det inn. -Beklager.
Det trenger du ikke. Du har ingenting å beklage.
Det er jeg som ikke kan se Alice som hun virkelig er.
Det må være så forvirrende for henne.
Jeg er en så dårlig mor.
Jeg brukte en rengjøringsserviett i stedet for våtserviett på Jayme.
Alt er i orden med henne. Jeg holder øye med situasjonen, men jeg gjorde det.
Det er greit å gjøre feil.
Bare... helst med færre våpen.
-Hun gjorde noe fantastisk i dag. -Ja, det gjorde hun.
Det vil hun gjerne høre av deg.
Og PS, du er ikke tilgitt.
Impuls er et viktig element.
Du ser at noe spennende, og serotoninet utløses.
Det får deg til å handle mer aggressivt enn du ville med et nøkternt hode.
Og klientellet som TruAir vil ha, er beruset av den impulsen.
De er vant til å vende "jeg vil ha"
til "jeg har".
Men de fleste flyselskap gir deg begrensninger.
Hva om TruAirs businessklasse møter kravene deres både på bakken...
Ved å la deg planlegge på forhånd.
-Og i luften. -Ved å imøtekomme impulser.
For noen ganger vet du ikke hva du vil ha...
før du har fått en smak.
TruAir kan dra nytte av innfallene.
De skal føle seg satt pris på, ivaretatt og tilfredsstilt.
Hvem vet? Du kan ha lyst på noe annet på vei hjem enn du gjorde på vei dit.
Andre flyselskaper gir deg det du bestilte.
TruAir gir deg det du trenger når du vil ha det.
Herregud.
-Fy fader. -Herregud.
Vi var gode sammen i det rommet.
Jøss.
Du skremte oss i dag.
Pistoler er ikke leketøy, uansett hvor mektig man kan føle seg med dem.
Jeg vet det.
Jeg kan ha fylt dette for fullt.
Tror du det?
Jeg skylder deg en unnskyldning.
Jeg har vært så fokusert på hvor skremmende verden er.
Men den kan være et vidunderlig sted også.
-Men den delen er opp til deg. -Hva mener du?
Valgene vi tar, skaper det livet vi vil ha
og hva slags person vi blir.
Du tok et godt valg i dag, og derfor skal du vite at jeg stoler på deg.
-Hva? -Beklager, men det var din pistol.
Ja, og jeg tok et dårlig valg.
Ett dårlig valg? Alt du gjør, er å ta dårlige valg.
Du valgte å angripe min venninnes foreldre. To ganger.
Nå holder det.
Hvis jeg ikke hadde løyet for deg i dag, ville du sannsynligvis vært i fengsel.
Nyt ditt veldig fulle glass med vin.
Gi meg potetgull, unge dame.
Det er bare 42 igjen.
Hør her...
Det er mange tatoveringer!
Flott.
Hvorfor er jeg så dårlig til dette?
Tekst: Evy Hvidsten