‫בפרקים הקודמים...‬
‫ואו.‬
‫ברנה מעשנת נחש.‬
‫אולי נשב יחד לארוחת ערב?‬
‫רעיון מעולה, ליונל.‬
‫אם תצטרכי לתקן משהו, תתקשרי אליי.‬
‫יש לי סמכות העסקה.‬
‫אז את יכולה להשיג לי עבודה?‬
‫אני יכולה לשלם לך עד שתחזור לעצמך.‬
‫היי, אולי אזמין אותך לארוחת ערב?‬
‫אין לך תוכניות?‬ ‫-כבר לא.‬
‫- מייק בולינסקי:‬ ‫יש סיכוי שנתנשק שוב במשרד שלך? -‬
‫טוב...‬
‫אני רואה שיש לנו אורחת קטנה.‬
‫אני מקווה שלא מפריע לך.‬ ‫הייתי חייבת להביא אותה.‬
‫אימא שלי בפאלם ספרינגס‬ ‫ולא הצלחתי למצוא שמרטף.‬
‫קלאסי.‬ ‫-טוב.‬
‫אני חייבת לומר, טוב לראות אתכם יחד כמשפחה.‬
‫כן, זו תחושה טובה.‬
‫טוב, אולי זה הזמן המתאים‬ ‫לדבר על העתיד שלכם.‬
‫בטח.‬
‫עתיד? כלומר, הגיע הזמן לקבל החלטה?‬
‫יכול להיות, אם את מוכנה ל...‬
‫לחרבן או לקום מהאסלה.‬
‫לא הייתי בוחרת בביטוי הזה.‬
‫לחרבן זה ניית׳ן.‬
‫ולקום מהאסלה זה בערך כל אחד אחר, נכון?‬
‫מה קורה פה?‬
‫תראו, אין לי תשובה. טוב?‬
‫ניית׳ן, היית סבלני כל כך‬
‫ואתה משפר את חיי מאוד.‬
‫פשוט...‬
‫איך לומר...?‬
‫יש משהו שאני צריכה לעשות לפני כן.‬
‫משהו או...‬
‫מישהו?‬
‫משהו.‬
‫ארוחת הבוקר מהירה הרבה יותר כששותים אותה.‬
‫נסה לא לשאוב את ארוחת הערב היום.‬
‫בקשר לזה, אני רוצה לוודא‬ ‫שאנחנו באותו הראש לגבי הערב.‬
‫כן. ברנה משפיעה לרעה, אז ההורים שלה באים‬
‫ואנחנו נרסק אותם.‬
‫לגמרי.‬
‫אבל משהו אחד שלמדתי הוא שאנחנו צריכים לאמץ‬
‫דוקטרינות של יישוב סכסוכים.‬
‫אין מה ליישב. הבת שלהם היא בעיה.‬
‫אם היא לא תפסיק, נאסור על אליס לפגוש אותה.‬
‫ברור, שנינו יודעים שברנה היא הבעיה,‬
‫אבל ההורים שלה לא יקבלו את זה,‬
‫אז אנחנו צריכים להוביל אותם בעדינות להבנה‬
‫שחלק מהאשמה נופלת על הבת שלהם,‬ ‫בנוסף לאליס.‬
‫ואז ננהל שיחה אינטליגנטית‬ ‫ושני הצדדים יצאו מרוצים.‬
‫טוב. ואז נמחץ אותם.‬
‫כן, כמו שן שום במרק חברוּת.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫שבי.‬
‫בסדר.‬
‫אז מה קורה?‬
‫קיבלתי טלפון מההנהלה הבוקר.‬
‫הם בדקו את המשכורות וגילו אי־סדירות,‬
‫שאני מניח שאת ביצעת כשלא הייתי פה. ‬
‫העסקת ״נער עסקים חיצוני״?‬
‫כן.‬
‫הייתי צריכה שמשהו יבוצע...‬
‫חיצונית.‬
‫ג׳ני, לשלם לאקס שלך שלא עובד פה,‬
‫על משרה שלא קיימת זו גנבה.‬
‫גנבת מהחברה.‬
‫זו לא.‬
‫המשרה קיימת. הוא מבצע עבודה חשובה.‬
‫אם הוא כל כך חשוב, למה הוא לא בא לפה?‬
‫טוב, ״חיצוני״ זו הגדרת המשרה שלו, אז...‬
‫ג׳ני, אם אנחנו משלמים לו,‬
‫הא חייב להיות פה ולעבוד ביעילות, היום.‬
‫או שאאלץ לפטר אותך.‬
‫קייט! ניסיתי לתפוס אותך. נחשי מי...‬
‫תראי את הכתבה הזו שבדיוק עלתה.‬
‫״קמפיין סר־טעם מציל מרכז רפואי״.‬
‫דיינה בראון המזדיינת.‬ ‫-לא, זה בקשר ל״טרואייר״.‬
‫הם פה לפגישה. היא הוקדמה.‬
‫את חושבת שהם ראו את הכתבה?‬
‫קראנו את הכתבה.‬
‫כן, בקשר לזה...‬ ‫-הדימום ברחובות?‬
‫זה היה חולני.‬ ‫-נאלצתי לקחת הפסקות בקריאה.‬
‫העניין הוא שהעיתונאית, דיינה בראון,‬ ‫מנסה לנקום בי.‬
‫כן, זה נכון. כותרת אכזרית.‬ ‫-ממש קליקבייט.‬
‫אבל אז היא מסובבת את זה לגמרי.‬ ‫-מסובבת?‬
‫כלומר, זו כתבה חיובית?‬
‫קייט,‬
‫אהבנו את קמפיין הדימום ברחובות.‬ ‫הוא היה ממש נועז.‬
‫הוא היה גולמי, חי, תתמדדו עם זה.‬
‫צרחתי כשקראתי את זה. נכון?‬ ‫-היא כתבה לי הודעה באותיות גדולות.‬
‫אז רצינו לבדוק אם את מעוניינת במשהו.‬
‫קדימה, בדקו.‬
‫״טרואייר״ פותחים חברת תעופה‬ ‫עם מחלקת עסקים לטיסות קצרות.‬
‫אז כמובן שאנחנו רוצים להתמקם בטורונטו‬
‫כי תוך שעה‬ ‫אפשר להגיע משם לשיקגו, ניו־יורק,‬
‫מונטראול, בוסטון.‬
‫ובמידה פחותה, אוטווה. אבל למי אכפת?‬
‫אנחנו צריכים קמפיין חדשני‬ ‫שיגיד לנוסעים העסקיים‬
‫למה להם לבחור ב״טרואייר״‬ ‫על פני טיסת לואו־קוסט?‬
‫מישהו שמכיר את הקופסה, אבל לא שם עליה זין.‬
‫לדעתנו, את תוכלי להיות האחת.‬ ‫-אלוהים.‬
‫רוזי.‬
‫זה יכול להיות משהו שאתעניין בו.‬
‫כן.‬ ‫-טוב. אז נצטרך שתגיעי הערב לניו־יורק.‬
‫להציג למנכ״ל שלנו.‬ ‫-הערב?‬
‫אין בעיה.‬ ‫-רוז!‬
‫הילדים שלי אצלי הערב.‬
‫אבל אני יכולה למצוא שמרטף.‬
‫או שאוכל פשוט לתת להם שני סכינים,‬ ‫ושהטוב ביותר ינצח!‬
‫אני אהיה שם. אני אבוא.‬ ‫-מגניב.‬
‫רואה, זו הבעיה שלך. כל הברגים חסרים.‬
‫כאילו מישהו רופף את ההברגה.‬ ‫-באמת?‬
‫אני אחזק אותם פה והכול יהיה בסדר.‬
‫אני כל כך מעריכה את זה, אין לי מילים.‬
‫אפשר להביא לך בירה?‬
‫בטח.‬
‫תודה.‬
‫אימא?‬ ‫-אוי, לא.‬
‫אימא.‬ ‫-ילדים...‬
‫איפה הדגנים?‬ ‫-אתם לא זוכרים?‬
‫זללתם שתי קופסאות אתמול.‬ ‫-היית אמורה לקנות עוד.‬
‫אנחנו מתים מרעב! רגע, מה את לובשת?‬
‫כן, מה הקטע עם כל האיפור?‬
‫ומי אתה?‬
‫זה מל.‬
‫הוא עוזר לתקן דברים ששברתם בבית.‬
‫נעים להכיר, חבר׳ה.‬
‫זאת הבירה שלך, מל?‬
‫אני אשתה את זה.‬ ‫-לא, ג׳וזף. לא.‬
‫הוא שותה את כל הבירה שלך.‬
‫תפוס.‬
‫זה נראה מגניב?‬ ‫-כן.‬
‫הרגשתי מגניב.‬ ‫-כן.‬
‫ילדים חמודים.‬
‫אני ממש מצטערת.‬
‫פשוט... אני לא יודעת מה לעשות איתם.‬
‫את יודעת, הכרתי בחיי נערים שבודקים גבולות.‬
‫יפריע לך אם אדבר איתם?‬
‫היא שלחה לך תמונה של מה?‬
‫טוב...‬
‫אתם לא חתיכות חרא, נכון?‬
‫כי לפני דקה פגשתי שני ילדים זבל.‬
‫והגברת שם למעלה? היא מלאך.‬
‫אז קדימה, בואו ננסה שוב.‬
‫היי, חבר, אולי תנסה את זה שוב?‬
‫הבנתי.‬
‫אתם מכירים את הגוף האנושי, כן?‬
‫מה?‬ ‫-שכל שריר ועצם מחוברים?‬
‫מהבחינה הזו, הוא עובד כמו משפחה.‬
‫אם עצם אחת מתנתקת,‬
‫כואב בכל הגוף.‬
‫ממש כמו משפחה.‬
‫מי זה הזין הזה?‬
‫אני מבין שאתם עוברים שלב.‬
‫אני מבין.‬
‫אבל אם אתם רוצים לבדוק גבולות של מישהו...‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-...תבדקו את שלי.‬
‫כי אין לי.‬
‫אלוהים!‬
‫מה?‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫רואים את זה?‬
‫אלו אתם.‬
‫ואם לא תחזרו למקום, יכאב מאוד.‬
‫מה אני בכלל אמור לעשות פה?‬
‫העבודה שלך היא להעמיד פנים‬ ‫שאתה יודע לעשות דברים‬
‫כדי שלא יפטרו אותי.‬
‫חוץ מזה, אל תפריע ואל תטריד אף אחד.‬
‫זה השולחן שלך.‬
‫למה לכולם יש מחשב ולי לא?‬
‫אם אתה רוצה מחשב, זה המחשב שלך.‬
‫הכיסא שלי שבור.‬
‫אז תקן אותו.‬
‫היי, דיינה.‬
‫ראיתי את הכתבה שלך.‬
‫אני יודעת, סליחה.‬ ‫עיתונאים לא בוחרים את הכותרות שלהם.‬
‫האמת שממש נזקקתי לפרסום החיובי היום,‬ ‫אז תודה.‬
‫הכול בזכותך.‬
‫הדימום ברחובות היה קטלני.‬
‫יפה מאוד. צ׳רלי יכול ללמוד דבר או שניים.‬
‫מוקדם מדי.‬
‫סליחה.‬
‫אם זה היה קורה לצ׳רלי, הייתי מתחרפנת.‬
‫לא, הכול בסדר.‬
‫סליחה.‬
‫תודה. ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫היי, מייק. זו אני.‬
‫שוב סליחה על ההברזה לפני כמה ימים,‬ ‫צץ משהו ו...‬
‫בכל אופן, יש לי חדשות ואשמח לשמוע את דעתך.‬
‫אני זזה! בכל אופן, צלצל אליי, יא גדול.‬
‫תגיד את זה.‬ ‫-תגיד אתה!‬
‫לא! למה לא...‬
‫סליחה, אימא.‬ ‫-כן, סליחה.‬
‫עכשיו תגידו את זה עם כוונה.‬
‫סליחה.‬ ‫-סליחה.‬
‫סליחה על מה?‬
‫שהשתנו בחצר.‬ ‫-שלא כיבדנו אותך.‬
‫תודה, ילדים.‬ ‫-קדימה!‬
‫סנאים קטנים.‬
‫איך עשית...‬ ‫-זה שום דבר.‬
‫יש אנשים שפשוט צריכים קצת שכנוע.‬
‫אלוהים. האגודל שלך.‬
‫זו סתם פציעת הוקי ישנה.‬
‫תראי.‬
‫אני עושה את זה כל הזמן.‬
‫אל תגלי להם.‬
‫אני לא אגלה.‬
‫תיקנתי את הכיסא.‬
‫אתה תקוע.‬
‫אני יודע.‬ ‫-חכה שנייה.‬
‫הנה.‬
‫ואו. תודה, איאן.‬ ‫-אין בעד מה.‬
‫גם זה וגם מכונת האספרסו, הכול מתפרק.‬
‫אני יכול לתקן גם אותה.‬ ‫-באמת?‬
‫בטח.‬ ‫-מעולה.‬
‫מצוין.‬
‫נתראה.‬ ‫-כן.‬
‫טוב. כן, תודה רבה. בסדר, ביי.‬
‫הנה. אקספרסו אחד בשבילך. בבקשה.‬
‫ומי רוצה... היי, בדיוק דיברנו עלייך.‬
‫אקספרסו?‬
‫הספלים האלה ממש קטנים.‬ ‫אני יכול להכין לך...‬
‫טוב.‬ ‫-קוראים לזה אספרסו!‬
‫עם סמ״ך.‬
‫כולם לצאת!‬
‫טוב, עם סמ״ך. אולי אם אני איטלקי.‬
‫ג׳ני, מה נראה לך? בדיוק תיקנתי את זה.‬
‫לא הבאתי אותך לפה כדי להכיר חברים.‬ ‫הבאתי אותך לעבוד.‬
‫אז תחזור לשולחן שלך‬ ‫ותהיה נער העסקים שאתה אמור להיות.‬
‫ותפסיק להוריד את הפרודוקטיביות!‬ ‫נגמרה המסיבה.‬
‫איזו באסה.‬ ‫אנחנו במרתף וההורים שלנו למעלה עם יין.‬
‫אני מתה על זה שהם חושבים‬ ‫שאת משפיעה עליי לרעה.‬
‫אני יודעת. אימא שלך מלחיצה.‬ ‫היא ממש מתחרפנת.‬
‫היא מסובבת את אבא שלי על האצבע הקטנה.‬
‫אלוהים, לגמרי. גם אימא שלי.‬
‫היא לגמרי מסובבת את אבא שלי.‬
‫רוצה שנרגל אחריהם?‬ ‫-למה?‬
‫הם מרגלים אחרינו, מחטטים לנו בדברים.‬
‫בואי נרגל אחריהם.‬
‫אתם מודעים לכך‬ ‫שהבת שלכם מניפולטיבית לחלוטין.‬
‫היא לא.‬
‫גם אנחנו לא חושבים ככה.‬
‫יופי.‬
‫היי, בואו נשים את זה בצד לרגע,‬ ‫כי הסעודה מוכנה.‬
‫מי מוכן לשוק טלה מטוגן?‬
‫אנחנו צמחונים.‬ ‫-אנחנו צמחונים.‬
‫ברור.‬ ‫-שיט.‬
‫יש פה משהו, תראי.‬
‫זה בטח מאגר סמים סודי.‬
‫אלוהים.‬
‫היי! אנחנו צריכים לדבר.‬
‫טוב.‬
‫בוא, חבר.‬ ‫-היי, חבר׳ה.‬
‫אלוהים.‬
‫אז...‬
‫נפלה לחיקי הזדמנות ענקית.‬ ‫אתה מכיר את ״טרואייר״?‬
‫חברת התעופה, כן.‬ ‫-כן!‬
‫הם שוקלים לקחת אותי‬
‫ליצור ולנהל עבורם קמפיין פה בקנדה,‬ ‫כי הם מתרחבים.‬
‫אתה קולט כמה זה עצום?‬ ‫-זה מדהים.‬
‫את תהיי מושלמת לזה.‬ ‫-כן, נכון?‬
‫המצגת מחר בניו־יורק, אני אטוס הערב.‬
‫אז אם תוכל לשמור על הילדים...‬ ‫-אני מצטער, אני לא יכול.‬
‫למה לא?‬ ‫-אני צריך להיות בבית המשפט מחר בבוקר.‬
‫אני אתכונן כל הלילה.‬
‫ואני צריך להכין את התחפושת של צ׳רלי‬ ‫לליל כל הקדושים.‬
‫לא קניתי את החומרים.‬
‫את לא יכולה להתקשר לוואל, או לאחותך?‬
‫לא, ניסיתי אותן. ניסיתי את כולם.‬ ‫חשבתי שאתה...‬
‫אני מצטער, קייט. אני פשוט לא יכול.‬ ‫הלוואי שיכולתי, אבל...‬
‫אני מבינה.‬
‫תודה על כל העבודה שלך היום.‬
‫זה היה כמו ב״עין קווירית״‬ ‫אבל עם בחור סטרייט.‬
‫אין בעיה.‬
‫אני מקווה שלא מפריע לך.‬
‫הגדרתי את הרמקולים שלך‬ ‫כך שתוכלי להשמיע מוזיקה מהטלפון.‬
‫לא היית צריך.‬
‫הנה, אני אראה לך.‬
‫אתה מתקן הכול היום.‬
‫לא בדיוק הכול.‬
‫עדיין יש משהו שצריך לטפל בו.‬
‫היי, מה אתם עושים?‬
‫כלום, אנחנו... המוזיקה!‬
‫היא מחוברת עכשיו, אז...‬
‫מערכת סטריאו.‬
‫לכו לחדרים שלכם.‬
‫עכשיו! לכו לחדרים שלכם.‬
‫שיר טוב.‬ ‫-שיר טוב.‬
‫הבשר ממש נופל מהעצם.‬
‫איך הירקות שלך?‬ ‫-איך אתה חושב שהם?‬
‫טוב. אם תסיים אותם, מחכה לך קערת גלידה.‬
‫אני לא ילד.‬ ‫-אתם יודעים מה? זה מגוחך.‬
‫אתם באמת חושבים שברנה מתמרנת את אליס?‬
‫סליחה, אבל אליס לא לבשה חוט דנטלי‬ ‫לפני שברנה הגיעה.‬
‫סליחה? החוטיני היה הרעיון של הבת שלך, טוב?‬
‫אני באמת חושב‬ ‫שהיא צריכה בדיקה של איש מקצוע.‬
‫אני אשת מקצוע!‬ ‫-איזה מקצוע?‬
‫אני לא חושב שאת מוסמכת...‬ ‫-ברצינות?‬
‫מה זה היה?‬ ‫-אלוהים!‬
‫אלוהים!‬
‫אלוהים! מה לא בסדר איתך?‬
‫יכולת להרוג אותה!‬ ‫-זה אקדח?‬
‫זה אקדח אמיתי?‬ ‫-לא! זה לא אקדח אמיתי.‬
‫שיט! זה אקדח אמיתי? מאיפה זה?‬
‫מה קורה פה, למען השם?‬
‫ברנה הכריחה אותי, אני נשבעת!‬ ‫-מה? לא נכון!‬
‫מותק...‬
‫השארת נשק זרוק ככה סתם,‬ ‫כדי שהבנות שלנו ישחקו איתו?‬
‫ליונל!‬
‫אני נשק!‬
‫מה לעזאזל?‬ ‫-אנחנו יוצאים מפה! אנחנו הולכים.‬
‫ואת, תרחיקי את המשפחה שלך מזו שלי.‬
‫בואו, נלך.‬
‫צאו.‬
‫האוכל עוד מעט מגיע, מתוק.‬
‫ארוחת הערב פה.‬
‫טוסי! טוסי לניו־יורק.‬
‫מדברת ליסה.‬ ‫-אלוהים...‬
‫היי, חמוד.‬
‫מה עם המשפט שלך?‬
‫דיברתי עם השופטת, היא שינתה תאריך.‬
‫נצלי את ההזדמנות.‬ ‫-תודה לאל!‬
‫ניית׳ן...‬
‫אני צריך רק דבר אחד.‬
‫את תדאגי לתחפושת ליל כל הקדושים של צ׳רלי.‬ ‫עשינו עסק?‬
‫כן, אני אדאג לתחפושת. אני מטפלת בזה.‬
‫טוב, תני בראש.‬
‫אני אקח את הדברים של הילדים,‬ ‫אצא ולא אפריע לך.‬
‫תודה!‬
‫- איפה אתה? -‬
‫קייט.‬
‫אתה פה.‬ ‫-כן, אני פה.‬
‫איך... ידעת שאהיה על הטיסה הזו?‬
‫מה? לא.‬
‫לא באמת חשבתי שאתה...‬
‫לא, אני מציג ל״טרואייר״. גם את, אני מניח?‬
‫תודה. לא ידעתי שאתה מועמד.‬
‫כן, זה היה ממש ברגע האחרון,‬ ‫אבל לא אומרים ״לא״ לחברת תעופה.‬
‫נכון, לא אומרים ״לא״. אז...‬
‫אתה מרגיש מוכן?‬
‫אני לא מרגיש מוכן, קייט. אני מוכן.‬
‫בחיי.‬
‫ואת?‬ ‫-כן. אתה צוחק?‬
‫נוצרתי בשביל זה.‬ ‫להתעורר מוקדם, ארוחת בוקר קלה‬
‫ולהציג עם כל מה שיש לי.‬ ‫-ויש לך דרינק אחר כך.‬
‫תן לי לנחש, איתך?‬
‫שיכנו אותך ב״רוקוקו״?‬
‫גם אותך?‬
‫לפחות אחד מאיתנו יקבל את העבודה.‬ ‫-כן, כנראה.‬
‫ושהאישה הטובה ביותר תנצח.‬
‫עברית: אדוה לנציאנו‬