I tidigare avsnitt:
Ger du mig sparken?
Det vore bättre för vårt förhållande om du inte är Charlies barnvakt längre.
Jag kanske har en pytteliten förlossningsdepression...
Vilken del av "stå upp" var det du inte förstod?
Du får jobbet.
-Jag skriver ut ett recept. -Vi kör.
-Nej! -Frankie!
Kate, det är din mamma. Din hund bet henne.
Han biter folk nu. Då finns nog ingen återvändo.
-Det går jättebra, Jenny. -Du sa att de gillade det här.
Snart gör hon det...
Jag måste säga att de här fungerar.
Jag var och kissade och Rhoda släppte på sin blåsa som svar.
Vi var som ett. Det var otroligt.
Det här är inte naturligt! Jag är ledsen!
Vi kanske ska titta bort.
Jag kan inte.
Jag känner att du upplever... att du inte knyter an till ditt barn.
Jag är inne på hennes frekvens men dina modersinstinkter har blivit...
...skymda av den moderna...
Håll käften, Art!
Det vore nog bäst om du plockar ihop dina sidensjalar och går.
-Jag gör även hembesök... -Försvinn!
Jag ber om ursäkt.
Han hade en imponerande webbsida.
Vem älskar inte en medelålders man som är mammaexpert?
Är du okej, Jenny?
Jag kanske inte knyter an till Zoe.
Du är jättebra, verkligen.
Ingen säger att vi måste knyta an till barnen hela tiden.
Jag älskar Charlie, men ibland önskar jag att han var...
Som i tv-serien The Leftovers?
Att nån tog honom från min bil och jag kommer hem...
"Jag åkte och handlade, men var är min son?" Sen är jag fri.
En moders band till sina barn kan se ut på många olika sätt.
Vi fokuserar på nåt som vi har gemensamt.
-Sidenmannen var hemsk. -Fruktansvärd.
Riktigt usel.
ORIGINALINNEHÅLL FRÅN NETFLIX
Jag tröttnar aldrig...
Håll dörren!
Katie!
-God morgon! -God morgon.
Det är så härligt att ha ditt intressanta ansikte här igen.
Din lustiga mun...
-Jag har saknat den. -Tack, Richard.
Det är skönt att vara tillbaka.
Hur fan är det, Rosie?
Din mamma är i telefon.
Viskar hon?
-Kate! -Vad har hänt, mamma?
Det är så pinsamt. Han bet ett barn.
Bet Olly ett barn?
Nej, Charlie.
Din son bet ett barn.
Okej, men eftersom han bara har ett par små tänder överlevde väl barnet?
Det är inte roligt.
Charlie tar efter din folkilskna hund.
Det är ingen stor sak, mamma.
Småbarn biter i allt möjligt. Det är det de gör.
Hur mycket mer blod måste flyta innan du gör dig av med den där hunden?
Vad då "Gör mig av med?"
Du måste låta avliva hunden.
Jag vet att det inte är lätt för dig, men du måste fatta ett beslut.
Jag delar inte hus med det djuret längre.
Det känns som väldigt passande tajming här, mamma.
Vad menar du?
Jag sa att jag ville ha en ny barnflicka, och nu vill du döda min hund.
Det vore ju väldigt småsint av mig, eller hur?
Jag kommer och hämtar Olly, okej?
Var ni i parken?
Nej. Vi ses hemma.
Okej. - Kan du tömma min kalender? Jag måste ta hand om min hund.
Mår han bra?
Ja, det är min mamma som inte mår bra.
Så skönt!
Inte att din mamma inte mår bra, men att hunden mår bra.
-Jag älskar hundar. -Jag med.
Utmärkt vas, Gail.
Jag älskar din skål, Savannah.
Vilka vackra cirklar...
Frankie... Du har gjort en boll till...
Så slät och tjock...
Den känns härlig att hålla i.
Den kommer antagligen att explodera i ugnen...
...igen.
Var inte så säker.
Jag tror på den här.
Det ordnar sig...
Saken med yoghurt är att man får ett bättre förhållande till djur.
-Därför kan jag prata med min katt. -När började du med hälsosam skit?
Elaka barnflickan säger att hemgjord yoghurt ger skinande hy. Hon vet saker.
-Elaka barnflickan? -Vi kallar dig Elaka barnflickan.
Jag gillar det.
Det är så spännande. Jag har aldrig ätit nåt hemgjort!
Det är inte sant.
Kom ihåg att det gör ditt hår superglänsande, mini-jag.
Vill du ha gurksallad, Anne?
Nej, det är bra.
Mjölken luktar förtvivlan, förresten.
Den får mig att må illa.
"Mini-jag", så fan heller!
Upptagen!
Du! Jag hittade det här på din dörr.
-Vad är det för ansiktsuttryck? -Förvirrad?
Ritar Alice dem åt dig?
Nej, Lionel. Jag sätter en på hans dator och han sätter en på min dörr.
Hur såg din ut?
-Den grät. -Det var modigt.
Kan jag få en ostpinne?
Om man ska kräkas är det bäst med mejeriprodukter.
Hur går det, nu när du inte har tagit mediciner på några veckor?
Bara bra. Jag är redo att börja igen. Vi vill inte släppa ut fladdermössen igen.
Vi borde nog fundera på alternativ.
-Hur går allt annat? Hur går jobbet? -Faktiskt riktigt bra.
Jag har känt mig mer närvarande. Dessutom har jag skaffat en hobby.
Krukmakarmästare. Jag tar beställningar.
Så härligt att höra.
Vilka fantastiska framsteg. Bra gjort.
Ja...
Men... Det känns fortfarande konstigt med Giselle.
Hon kollar mig hela tiden.
Hon vill ta hand om mig, men samtidigt drar hon sig undan...
Det är som en sån där snurrande dörr som går runt och runt och runt
men hon släpper inte in mig.
-Förstår du? -Ja, det har varit mycket för henne också.
Det kommer att ta lite tid.
-När gjorde ni senast nåt kul ihop? -Jag har ingen aning!
Vi två var som ett helt nöjesfält.
Vår lokala bar döpte en shot efter oss.
Jag säger inte dess namn, för Giselle säger att det är rasistiskt
men den är god.
Vi brukade alltid ha jättekul!
Jag vet inte om ni kan förvänta er samma nivåer nu...
Men det finns ju andra saker.
Ja. Du har rätt...
Bara...
Jag tänker bättre med en ostpinne.
Jag har bara en kvar.
Ja...
Men...jag har en förlossningsdepression.
Wow... Det var snyggt.
Otroligt.
Titta inte så där på mig. Det var inte jag som bet min mamma.
-Hallå där. -Hej. Vad händer?
Jag fick hämta honom.
Min mamma vägrar ha honom i huset.
Kan han vara här?
Tyvärr. Kabaka är allergisk.
Kabaka?
Din assistent som inte är här?
Tänker du svara, Nathan?
Foster Stewart.
Ja, det är Nathan. Kan jag ringa tillbaka? Okej. Vi hörs.
Han är på gymmet. Han kommer snart.
Vad säger du om att Olly skulle vara farlig? Hjälp mig lite här.
Jag håller med din mamma.
Va? Vad betyder det?
Att vi inte vet att det är säkert om vi inte kan lita på honom.
Han är 16 år gammal och han har alltid haft en elak sida.
Nu har han blivit senil och han kan vara farlig för Charlie.
-Okej... -Jag har alltid älskat Olly...
-Hoppsan... -...men han är som din blinda fläck.
Jag tvingar dig inte att göra nåt, det vet du. Jag älskar dig.
-Hej då. -Hej då.
Får jag klappa hunden?
Visst. Han är...
Förlåt.
Den ungen luktade salami.
Din hund begränsar vårt lunchutbud rejält.
Det är som Sophies val. Jag måste välja mellan min hund och min son.
Det är inte så att Charlie kommer att dö.
Frågan är om du ska avliva din usla gamla elaka hund eller inte.
Han må vara gammal och elak, men han är inte usel.
Det är knappast Sophies val.
-Tack för all din hjälp, Anne. -Charlie kommer inte ens att minnas honom.
Oftast är jag med på ditt nästan grymma sätt att visa kärlek
men jag funderar på att avliva min hund. Kan du inte vara lite sjyst?
Du har rätt. Min barnflicka har kommit närmare min dotter på en vecka
än jag har gjort på nio år, och jag tar ut det på dig och din hund.
Förlåt. Jag saknar nog en gen nånstans.
Nej, det är okej.
Har du avlivat ett husdjur?
Vad vill du veta?
-Måste jag vara med? -Det vill du.
-Måste jag sticka honom? -Nej, de gör det.
Vad förväntas egentligen av mig?
Bara håll honom.
-Okej. -Klappa honom.
-Så det är helt fruktansvärt? -Ja. Men inte som i Sophies val.
Du saknar faktiskt en gen.
-Vänta... -Mamma!
-Kan du ge mig en handduk? -Ni är här båda två, så bra.
-Vi har en fråga. -Kräver den att jag är blöt?
Jag förstår att du är obekväm, men under vår hudkostym
så är vi bara olika organ och materia.
Ja. Okej. Vad är det?
-Kan vi få lite pengar? -Ge mig en vuxenhandduk först.
-Tack. -Mamma gillar inte sin kropp.
-Va? Varför säger du så? -För att du inte är så snäll mot den.
-Vad ska ni ha pengar till? -Vi bygger ett enhörningshus.
Det är Pretty-corns hus.
Vem är det?
Visa ditt horn!
-Från en tv-serie. -Unicorn Girls!
-Ja. -Som hon älskar.
-Jag vet. -Visste du att vi fyller år på samma dag?
-På allvar? -Och vi mediterar båda två.
-Sen när mediterar du? -Och vi är båda vänsterhänta.
Wow... Ni har verkligen mycket gemensamt.
-Kan vi få lite pengar? -Ja, min handväska ligger i köket.
Tack, mamma.
Jag kanske kan hjälpa till med ponnyhuset.
De är enhörningar.
Välkommen till Galaxy Burger. Vad vill ni ha?
Okej, lille vän... Korv eller hamburgare?
Välkommen till Galaxy Burger. Vad vill ni ha?
Ett ögonblick. Det är en sista måltid. Han brukar vara bra på det.
Jag måste be er att flytta er om ni inte ska beställa.
Jag tar en korv och en hamburgare. Menyer.
Mjölk till hunden och Coca-cola till mig. Sockerfri. Har ni friterad kyckling?
Första fönstret, tack.
Betyder det nej?
Ät upp, Ol.
Dina kompisar skulle bli ganska avundsjuka på din sista måltid.
Den där maten tar livet av hunden.
Vi såg en dokumentär om det på Netflix.
Det är inget problem just nu, för han har en dödlig cancer
och han måste avlivas. Tack i alla fall.
Det är fruktansvärt.
Jag är otroligt ledsen.
Var stark.
Kom och sitt.
Jag är så trött.
Jag fick gå runt kvarteret en miljon gånger innan hon somnade.
Okej, kom och sätt dig hos mig.
Bakom mig.
Kom igen...
Känn... Får du plats?
Okej... Känn kraften i den våta leran.
Det är så nära man kan komma att känna sig som Gud, eller en salamander.
-Coolt, va? -Sluta, Frankie.
Drejandet är för att du ska bli bättre.
Men vi kan väl skapa tillsammans?
Jag sa nej. Jag är trött.
Jag känner inte för att återskapa filmhistoriens mest opraktiska sexscen.
Du älskar ju Ghost.
Jag älskar filmen Ghost, men jag vill inte vara med i den.
Vill du se den tillsammans?
Nej, vi ska göra nåt kul tillsammans! Vi tittar alltid på film.
Kom igen... På allvar.
-Du kommer att älska det. Håll där. -Frankie...
-Du måste känna det... -Frankie!
Jag ska ta ett bad.
Ensam.
Sluta! Du behöver inte...
Du! Det där hjälper inte, Olly!
Du!
Herregud!
Jösses, är det där Oliver?
Vi har inte sett honom på så länge.
Och du är...
Kate Foster. Jag har kommit hit i över tio år.
Förstås. Olivers matte.
Oj. Det var länge sen.
När rengjorde ni tänderna senast?
Det var ett tag sen, men det är inte därför...
19 oktober...
Och han måste vaccineras.
Oj, vad vi har blivit försenade...
-Ja, jag har ett barn nu, så... -Oliver är ditt barn.
Nå? Ska vi ge honom allt som han har missat?
Stackars liten...
-Herregud... Är du vaken? -Elaka barnflickan måste gå.
Va? Varför det?
-Hon har bra hand med Alice. -För bra.
Hon försummar sina plikter för att bli vårt barns kompis.
Jag håller inte med. Alice har börjat hjälpa till mycket mer här hemma...
Om de dessutom har blivit vänner...
Jag vill vara Alices vän. Den lilla jäveln.
Men ni är ju vänner.
Nej!
Minns du när de var små och älskade oss utan förbehåll?
Även när vi begick misstag?
Jag älskar den Anne som jag ser just nu.
-Gråter du? -Nej.
Jag börjar snart, för du är gjord av stål och inget biter på dig.
Det handlar inte om Elaka barnflickan, utan om en möjlighet
att knyta an till Alice på ditt sätt.
-Jag är ingen sån där känslomamma. -Nej.
Nej, du är ingen sån där söt, känslig, bubblande sprudlande mamma...
-...som alltid fnittrar... -Sluta.
Men du är en fantastisk mamma. Du är vår klippa.
Ingen skulle kunna knyta bättre an till vår dotter än du.
-Vet du vem mer jag vill knyta an till? -Joyce?
Vem fan är Joyce?
Var det inte hon du gillade på föräldramötet?
-Du sa att hon hade fin lugg... -Nej, nej, nej!
Vem då?
Du, din idiot!
-Jaha... -Ja.
Du är en duktig flicka, Katie.
Ja, det är du.
Akta handleden.
Hur går det för honom? Ni ser ut som ler och långhalm.
Herregud, är du okej?
Olly bet mig i går... I ansiktet. Det var ganska illa.
Som om han ville äta upp mig.
Jag är hemskt ledsen!
Är det blod?
Det var mitt fel.
Lät du honom...somna in?
Så klart inte! Varför skulle jag göra det bara för att han bet mig?
Det är ju fruktansvärt. Men hade du gett honom en massa korv?
Det var en incident i min pappas husbil och det blev ganska dyrt med biltvätten.
På insidan.
-Jag tar förstås hand om det. -Tack.
Jag är glad att han lever. Han fick en dubbel korv.
-Och en milkshake. -Jaha...
Och lite pommes.
Undertexter: Peeter Sällström Randsalu