THC-OLJA
Är du här, gubben?
Herregud! Slicka inte på nåt.
Säg nåt, gubben. Det här är ingen lek.
Charlie, var är du?
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Rhoda, nog med skärmtid nu.
Herregud.
Jisses, det är Mabel.
Hållningen. Tack.
Använde du mammas hårprodukter? Jag visste det.
Är du hungrig, Jayme? Vill du äta nåt?
-Nej. -Okej.
Vill nån vilja dela med sig av sina senaste framsteg?
-Åh, Charlie. -Vad fan?
Jag handlade mat häromdagen.
Jag beställde den hemifrån via en app, men den kom fram.
Utmärkt.
Jag hoppades att du skulle berätta om nåt annat framsteg.
Som med knapparna, Val?
Eller som att dra upp blixtlåset, knäppa eller ta på mig byxorna?
Nix. Inget att rapportera. Tack så mycket!
Men vet du vad?
Mamma säger att det inte behövs. En enorm T-tröja räcker.
Eller hur, mamma?
Mamma.
Inte för att vara oartig, men vad är det som luktar?
Lägg av, Alicia. Du vet att Charlie har skitit på sig.
Har han inte bara en tröja på sig?
Är det i ditt knä, Kate?
-Det är väl inte i ditt knä, Kate? -Herregud.
Ditt barn vet väl hur man knäpper byxorna och går på toa?
Kate, kan du byta på honom?
-Han luktar väldigt illa. -Det här...
...händer inte.
Snälla, låt min mamma vara!
Förlåt att jag är ett monster. Jag är ett monster, 'kej?
Monster, 'kej!
Kan Kej Monster kontakta snackbaren?
Kej Monster, kontakta snackbaren.
Monster, kan Kej Monster kontakta snackbaren?
Kej Monster, kontakta snackbaren.
Nej.
Allvarligt?
Hej, Reg. Kan du låsa upp och sätta igång?
Tack. Jag kommer så fort jag kan.
Det är inte sant.
Nu jävlar!
Medborgargripande!
-Sluta! -Din jävel!
Är du galen?
Var är den? Jag vet att den är här!
Just det. Sean, ja.
Timothy, Bruce. Jaså?
Solomon. Just det.
Det finns bara en Solomon i mitt liv och han skiter på sig.
Jag ringer polisen.
Hallå?
Har ni en avdelning för medborgargripanden?
Ja, jag väntar.
Kom igen nu.
Hallå?
Fan. Få se nu.
Tänk efter.
Herregud. Anne?
Jag säger det rakt ut. Är Maya din nya bästis?
Va? Jag har inte tid med sånt nu.
Lyssna. Jag är i knipa.
Jag har tappat bort Charlie i Admirals gräsölsfabrik.
-Jag är inlåst i trapphuset... -Kate? Vadå?
Herregud.
Fan också.
Fan.
Då så.
Jag är Kej Monster...
Charlie! Hej, gubben!
Tack gode Gud att du mår bra.
Jag antar att det är dig han frågat efter.
-Herregud. Hur är det med ditt huvud? -Bara fint.
Du var hungrig så du skaffade mellanmål.
Han marscherade in här, valde ut kakan och betalade.
Vet du hur man gör?
Han verkar rätt kapabel, gick till och med på toa.
Va?
Fick du pressa honom att dra upp byxorna och knäppa...
-Han är usel på knappar... -Nej. Jag följde inte med.
Borde jag ha gjort det?
Du visste hur man gör själv. Du kunde till och med säga "Kate Foster".
Han fick inte riktigt till namnet.
Hör du. Han rockar järnet i livet just nu.
Absolut. Ursäkta. Han är helt suverän.
Klart som fan att han är.
Ursäkta för hissen. Väldigt törstig.
Hallå, hörni! Titta vem jag hittade.
-Hallå, lillkillen! -Tack och lov.
-Vad har hänt? -Jag mår bra.
Jösses!
Förlåt att jag rusade iväg mitt under rundturen.
Inte mitt mest professionella ögonblick.
Jag drack nog för mycket vatten.
Jag kan höra det i min mage. Lyssna. Som en vattensäng.
Jag har alltid gillat tanken på en vattensäng.
Som att driva ut i havet.
-William, du verkar avslappnad. -Jag har inte lust att rusa ut i trafiken.
Men han är helt klart hög.
Vänta lite nu.
-Ölen brukar inte vara så här stark. -Du, Craig...
Det gick åt helskotta idag och ett par omgångar blev överdoserade.
Va?
Jag kan försäkra dig att inget av det lämnade lokalerna.
De vidtar alla möjliga säkerhetsåtgärder.
Kate? Hittade du honom?
-Hej kompis! -Anne, vad gör du här?
Vad menar du? Jag räddar dig. Det lät som om du var med i Saw.
-Ditt huvud! -Det ser värre ut än det är.
-Herregud. Är det den skiten? -Va?
Drack du det när du sabbade ansiktet? Lärde du dig inget när Alice nästan greps?
-Vem är Alice? -Min 13-åring.
Hon och hennes vänner drack det och kvaddade Kates kontor.
-Är det sant? -Vänta nu. Vadå?
Anne, får jag presentera Craig. VD för Après.
Och William, en journalist som skriver om produktens säkerhet.
Fan också.
Du av alla måste hålla med mig.
Den här produkten är för farlig.
-Den borde förbjudas. -Tja...
Det skulle bara göra den mer åtråvärd.
-Jag är psykiater. -Är du?
Jag skriver faktiskt om det här.
Vad anser det professionella samhället?
Att det är en komplicerad situation som bör hanteras från fall till fall.
Och i mitt fall kom jag fram till att min dotter behöver mer frihet.
-Låt henne köra sitt eget tåg. -Ursäkta?
Det jag tror att Anne vill säga, på sitt eget sätt,
är att gräset inte försvinner.
Ja, och gräsölet försvinner inte.
Det smartaste du kan göra är att skriva om det.
Om du verkligen vill skydda allmänheten och hålla dem trygga,
utbilda dem och stärk dem.
Du har en poäng där.
Hörru.
Kom här, kompis.
Kom här. Jag älskar dig.
Vi snyggar upp dig. Jag har våtservetter i bilen.
Tack och lov.
Är du okej, kompis?
Jag kunde ha kört.
Jag säger det inte igen. Du kan ha hjärnskakning.
Jag ska be Nathan väcka dig var 45:e minut.
-Det behövs inte. -Jo, jag ska prata med honom.
Med eller utan händerna runt halsen?
Förlåt att jag inte har stöttat dig i ditt beslut.
-Men jag tror att vi är kvitt nu. -Rejält.
-Du stal showen. -Tack!
Ursäkta, jag pratar med dina kläder.
Är det svårt att jobba i skivbutik hela dagen
när man bara vill jamma i sin häftiga utstyrsel?
Ursäkta att jag inte är lika häftig som dina andra mammavänner.
Menar du Maya?
Maya är inte min bästa vän. Det är du, pucko.
Jag skulle dumpa Nathan i en nöjespark,
svältande med båda barnen innan jag förlorar dig.
Ja! Jag med!
-"Hej då, Lionel!" "Håll dem vid liv!"
-De klarar sig -Precis. Vad är problemet?
Vi är systrar av blod. Blodssystrar av blod.
Alltså... Det är inte av blod.
Jo. Blod, spott, sperma, allt.
-Va? -Ja.
Säkert att du mår bra?
-Vi gör en ed. -En pakt!
Ja. Till varandra.
Som Lancelot, Camelot. De där snubbarna med långt hår.
Svärdet i stenen-skiten. Ugglan.
-Okej. -Ja.
-Jag börjar. -Okej.
Jag, Anne Carlson, lovar att vara din syster livet ut.
-Din tur. -Okej.
-Jag, Anne Carlson... -Du måste säga ditt eget namn, pucko.
"Jag, Anne Carlson, lovar att vara din syster."
Just det.
Jag, Carl Anderson, är en syster.
Du har hjärnskakning. Vi ska till sjukhuset.
-Jag ska sova. -Somna inte. Hallå!
-Aj! -Upp.
-Vad fan? -Är du ansvarig?
Mitt barn har sex olika nötallergier.
Och det här stället är inte bebisskyddat.
Vet du hur många saker här Enzo kan svälja eller stoppa in i sig?
Jävla Jenny!
Kom hit. Nu.
Varför ser mitt kontor ut som en Paw Patrol Live-show?
Malcolm Cody Patrick, erkänner du att du har sett Paw Patrol Live?
Då så, Jenny. Vill du spela spel?
Okej. Vilka är dina villkor?
Vad sägs om att du vänder om, ringer dina chefer
och kräver det kvalitetsdagis som mina kollegor desperat behöver?
Vad sägs om att du åker upp och städar upp
den skitiga, skrikande djurpark du har förvandlat mitt kontor till?
Eller så rensar du ditt skrivbord.
Hotar du mig?
För här är det jag som hotar.
Jag kan gå ut offentligt med den stora löneskillnaden
som ditt företag har lidit av.
Och om det inte räcker
kan jag toppa med mutpengarna du erbjöd Gena och mig.
Eller ska jag berätta hur du kallade en mamma i parken
"klart gay och inte på ett sexigt sätt"?
Det du har gjort här är olagligt och vidrigt.
Allt du behöver göra är att sluta vara en sexistisk bitch.
Ge oss ett dagis.
Annars blir det offentlig granskning. Och Paw Patrol.
Voff.
Just det. Fortsätt gå.
Jag gick bara förbi. Han var inte beredd på det.
Jag slog honom med fejset och med skylten...
När han trodde att det inte kunde bli värre...
Nitade du honom.
Vad har jag sagt om att smyga på oss så där?
-Att det känns som Cape Fear? -Precis. Gå till ditt rum.
Du fick tillbaka mitt radband.
Han är hos polisen nu och rättvisans långsamma kvarnar...
...maler framåt.
Det var otroligt.
-Vem som helst skulle ha gjort så. -Nej, du har varit som...
...den bästa fadern Solomon kan be om.
Nej, på riktigt.
Jag vill att du ska vara hans andra mamma.
Det är mycket begärt när du redan har ett barn,
en exfru och ett potentiellt misshandelsfall.
Det vore en ära...
...en ära att adoptera honom.
Jag har dig.
Jag älskar dig.
Så här är det...
Den dåliga nyheten är att förläggaren har hoppat av.
Du skrev en helt annan bok än den de betalade för.
-Men jag behöver väl inte betala tillbaka? -Jo, det måste du.
Jag har inte förskottet.
Min man förlorade jobbet och detektivlägret kostar skjortan!
Detektivläger? Jag gillar det. Direkt ur boken.
Men du sabbade bokavtalet.
-Du sabbade det. -Fan också.
Men...det här är din bok, Anne.
Jag älskade den.
Min bästa vän och min dumma syster älskade den.
Min kusinbarns busschaufför älskade den.
Den är vacker.
Den är hjärtskärande och upprörande
och allt det innebär att vara mamma åt en tonåring.
Eller hur?
Vi ska sälja den här boken.
Gå och lek, du.
-Läget, subba? -Passa dig, din knöl.
Kom igen nu! Jag gick med på kraven.
Du vann. Det var imponerande.
Nej, på riktigt.
Att se dig välja nåt du bryr dig om och fullfölja det...
De flesta klarar inte det.
De flesta är inte sociopater som lurar hälften av sina anställda
för att de hatar sin mamma.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Förlåt.
Säg att du är en liten bitch med ett litet bitchansikte.
Va?
Säg det eller leta upp en annan bänk.
Okej, då.
Jag är en liten bitch...
-...med ett litet bitchansikte. -Ett litet bitchansikte.
Jo...
Jag vill fortsätta göra det vi gör utanför jobbet.
Och vad är det vi gör tillsammans?
Vad fan?
Förlåt. Jag trodde att du...
Jag bestämmer.
Tydligen.
Det här är en tröja.
Hitta det stora hålet.
Låt huvudet leta. Följ din instinkt.
Jag ska inte lägga mig i trots att jag vill.
Japp.
Liksom...
Japp! Där har du det.
Ja. Hej!
-Hur går det? -Sakta och hemskt. Men han hajar.
-Bravo, kompis! -Vicka lite på den. Ja!
Ja!
-Bra jobbat, kompis. -Du fixar det.
-Kan du hitta ärmen? -Kanske inte.
-Om han inte hajar finns västar. -Mamma!
-Jag är inte så orolig. -Jag kan inte.
Om jag kliver in och hjälper till med ena ärmen...
-Det får du inte. -Jag kan inte.
Vi kan väl skylla på hjärnskakningen så sätter jag på den?
Hur mår patienten?
Vem är du?
Måste vi uppgradera till minnesförlust?
Jag får dunka dig i skallen med en gaffeltruck.
Han fixar det faktiskt!
-Du fixar det! -Du fixar det, kompis.
Ja!
-Charlie! -Ja!
Herregud, du gjorde det.
Nej...
TÅGSTATION
Jag vet inte vad vi ska göra.
Jag har fått jobb.
-Va? Som kodare? -Som beredskapsplanerare.
Tack och lov!
-Vänta. -Vadå?
Det är en liten detalj.
-Hallå. -Jag kunde ha hämtat det du behövde.
Lugn. Jag ville ge dig nåt.
Jag är skyldig dig en ursäkt.
-För att du tog med kött till sovrummet? -Nej. För att jag avbokade vår resa.
Jag vet att den var viktig för dig.
Jag ville inte bara ha sex på en bergstopp.
Jag vet det. Du ville känna samhörighet.
Jag kan inte fatta att du fortfarande vill det.
Det betyder jättemycket för mig. Förlåt, Nathan.
Förlåt för att jag anställde Richard och gav honom halva lön...
Jag vill inte höra.
Vi kan väl bara äta salami?
-Visst känns det bra? -Jo, men våra...
...problem, då?
Skicka ut dem till havs. En vikingabegravning.
Ska vi skippa dem?
Är det tillåtet?
Jag gör det.
-Jag vill göra det. -Okej.
Hej.
Jag måste faktiskt pinka.
-Vem kan det vara? -Vet inte. Pinka du.
Jag öppnar.
-Sätt på dig byxor. -Ja, sir.
Anne, vad gör du här?
Alltså...
-Jag... -Gud, du är döende.
Va? Nej! Dramatiskt.
Du är dramatisk. Det är som att sitta mittemot Judi Dench...
Jag ska flytta.
-Va? -Lionel har fått jobb och vi ska flytta.
Till Calgary.
Nej, du flyttar inte till Calgary. Det är galet. Jag vägrar höra det här.
Gör det inte svårt för mig.
Vi skulle ju dumpa våra karlar och barn i en nöjespark?
Dra eld på en tändsticka och sjappa?
-Vi sa inget om att tutta på dem. -Jag är upprörd.
Jag trodde jag var viktigare än Lionel.
Jag vet att du inte kan säga ja, men blinka eller nåt.
-Vi kan inte leva på mitt jobb. -Jag vet.
-Och Alice är verkligen olycklig. -Ja.
Jag vet inte vad jag håller på med.
Jag har svikit henne så många gånger och gör det nog igen.
Det gör du inte.
Lyssna på mig. Det gör du inte.
Du är en fantastisk mamma. Du sätter henne främst.
Jag hatar att du ska flytta, men du gör det rätta.
Vi får det att funka.
Jag älskar dig.
Det ordnar sig.
Eller hur?
Ja.
Undertexter: Marjut Hökfelt