‫את יודעת מה תעשי בקשר למייק?‬ ‫-אני לא יודעת, אני שוקלת איך לנהוג,‬
‫כלומר, אוכל לפטר אותו?‬
‫כן, המצב נוצר באחריותו,‬
‫אבל גם אני מעורבת בסרטונים.‬
‫זהו זה.‬
‫כל הכבוד, חבר.‬ ‫-כן, סיימנו.‬
‫היום לא תלך לשחות, טוב?‬
‫קחי כמה זמן שתרצי, רק תזכרי, איש לא בא.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫החברה והשם שלך מונחים על הכף‬
‫ואיש לא יבוא להציל אותך.‬ ‫-טוב, זה די עגום.‬
‫לא, זה מעצים.‬
‫אבל איך שלא תנהגי, איש לא בא.‬
‫הכול עלייך.‬
‫איש לא בא, טוב. נתנו טיפות אוזניים לשחיין,‬ ‫ועכשיו?‬
‫עוגות יום הולדת למעון.‬ ‫-עוגות יום הולדת למעון.‬
‫היא בת שנה. אלוהים.‬
‫איך הזמן טס ככה? תראו אותך, גדלה בכל רגע.‬ ‫אני כל כך אוהבת אותך. מה עוד?‬
‫תכתבי לו פתק לשחרור משיעור שחייה?‬ ‫-כן.‬
‫ואסיים לארגן אותו כאן.‬
‫אבא שלי התקשר, אגב, הם יגיעו בחמש,‬
‫לארוחת הערב ליום הולדת של אלה.‬
‫בחמש?‬ ‫-טוב, אם נקבע מאוחר יותר,‬
‫זה קרוב לשעת השינה של כולם.‬ ‫-טוב, אני אסדר את זה.‬
‫תתני לי את מספר האישור לעוגת יום ההולדת?‬ ‫-כן.‬
‫- טרואייר מציגה: "טיסה שלווה"‬ ‫ללא תינוקות בטיסות מ-6 בבוקר -‬
‫- אין בעד מה. הזמינו כעת -‬
‫מייק...‬
‫מה עשית?‬
‫אז כשאמרת שאתה עובד על פתרון, התכוונת...‬
‫- תוכן מקורי של NETFLIX -‬
‫לפתוח קמפיין ללא אישורי?‬
‫אלוהים, תירגעי, טוב? בחייך, ידעת על זה.‬
‫שלא תעז לנסות לזיין לי במוח. ראית את השלט?‬
‫כתוב בו "קייט פוסטר, יחסי ציבור",‬ ‫לא "הבולשיט של בולינסקי".‬
‫איזה מין שם זה לחברה?‬
‫היי, טרואייר על הקו.‬
‫אלה איידן וליסה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫"האפלייה החדשה של טרואייר כנגד תינוקות,‬
‫שקודמה היום בדואר האלקטרוני,‬
‫מסמלת שיא חדש של שפלות תאגידית."‬
‫בחייך, מי אמר את זה?‬
‫עיתון הגלוב!‬
‫אתה יודע, העיתון הפופולרי בקרב לקוחותינו?‬
‫טוב.‬
‫יש סיכוי שתגיעו הנה היום ונדבר על זה?‬
‫גם אנחנו רצינו להציע פגישה.‬
‫נהיה בקשר.‬
‫לא ידעתי כמה הם מפחדים מקצת סיקור שלילי.‬
‫הם רואים לטווח קצר מדי.‬
‫אגב טווח קצר, ראית את הקיר מתקרב?‬
‫סליחה?‬
‫קדימה!‬
‫מה שם המתאבק שלך?‬
‫"אל בולינסקי"?‬
‫כן, גם אני הצטערתי שזיהיתי את הקעקועים.‬
‫אוכל להסביר את זה.‬
‫יש לך דקה, ורק בגלל שאני סקרנית.‬
‫טוב. עבדתי עד מאוחר על הפרויקט של טרואייר,‬ ‫אני עובד קשה.‬
‫וטריש לא רוצה שאגיע הביתה,‬
‫כשאני מריח מאלכוהול ושתיתי ויסקי משולש,‬ ‫ו...‬
‫משולש?‬
‫יש לך בעיית שתייה.‬ ‫-אני מעדיף לקרוא לזה "שגרה".‬
‫בכל מקרה, עצמתי את העיניים לכמה דקות...‬ ‫-התעלפת.‬
‫טוב, תגידי מה שתרצי.‬
‫אבל כשהתעוררתי, המסיבה הייתה בעיצומה.‬
‫הדרך היחידה שלי לצאת משם מבלי להיראות,‬
‫הייתה למצוא תחפושת, שהייתה המסכה הזו,‬ ‫במקרה.‬
‫ונתקעתי בקיר בדרך החוצה.‬
‫טעות שלי.‬
‫ובאיזו נקודה במהלך הבריחה החשאית שלך,‬
‫קרה הדבר הזה?‬
‫הם ניגנו את השיר "מקרנה"‬
‫והם אפילו לא הכירו את הריקוד!‬
‫בחייך, הדור שלנו מחויב להשאיר את זה בחיים.‬
‫לא המקרנה.‬
‫אתה מתועד כשאתה מחלק את החרא הזה לקטינים.‬ ‫-מה? לא!‬
‫הסרט מתנגן לאחור, כי לא נתתי את זה לקטינים‬
‫אני לקחתי את זה מהקטינים.‬
‫אלוהים.‬ ‫-כבר תיקנתי את החור בקיר.‬
‫לא נשאר לי מה לעשות.‬ ‫-תוכל ללכת.‬
‫אתה לא מתאים למותג הזה.‬
‫אז מה אעשה?‬
‫פשוט אמסור את כל העבודה שהשקעתי ב"אפרה"?‬
‫כשתשתחרר מ"אפרה", אקנה את חלקך בטרואייר.‬
‫זו היתרה שלך ממחצית החוזה שלנו איתם.‬
‫את באמת רוצה שאסתלק, מה?‬
‫אני רוצה שתיקח את הכסף הזה ותיסגר על עצמך.‬
‫תראי.‬
‫קייט...‬
‫יש לי בעיה.‬
‫בכנות, אין לי הרבה לקוחות כרגע.‬
‫ועם התינוק שמתקרב, הכול נעשה קשה בטירוף.‬
‫כן, אני מתחברת לזה ואני מבינה אותך.‬
‫אבל זה מעט מדי ומאוחר מדי.‬
‫מה כל כך מוצלח בך, בכלל?‬
‫סליחה?‬
‫למה כולם מהללים אותך?‬
‫את פשוט כלבה.‬
‫ואת אפילו לא כזאת שווה.‬
‫אלוהים, בן אדם.‬ ‫-אני בכלל לא אוהב יהודים.‬
‫זה לא נשמע טוב. היהודים בסדר.‬
‫היי, מה נשמע? את מתקדמת?‬
‫מתקדמת מאוד, כן, בטח.‬
‫הפרק הראשון יעיף לך את הציצים.‬
‫אני מצפה לזה.‬
‫תראי, עבר זמן מאז שהתעדכנו.‬
‫את אמורה להיות בפרק השלישי או הרביעי?‬
‫לגמרי, כן.‬
‫קיוויתי שלא נצטרך לבקש הארכה.‬
‫סליחה, את יכולה לבקש הארכה?‬ ‫-כן, זה קורה כל הזמן,‬
‫אבל המו"לים שונאים את זה‬
‫וזה נראה טוב שסופרת מתחילה לא זקוקה לזה.‬ ‫בעצם...‬
‫למה שלא נגיש להם כמה דפים,‬
‫שיקבלו תיאבון?‬
‫דפים, בטח. על כמה מדובר?‬
‫אני לא יודעת, שני הפרקים הראשונים? איך זה?‬
‫טוב, בטח, אוכל לשכתב אותם ולהגיע בשבוע...‬
‫אבא, אנחנו מאחרים!‬
‫אני ברמקול?‬
‫סליחה, נטשיה, הבית מלא אנשים.‬
‫אז אקבל את הדפים עד הערב?‬
‫כן, טוב, בטח.‬
‫יופי, נדבר בקרוב.‬
‫ג'ובל, אל תרפה, תראה לקקי הזה מי הבוס.‬
‫את לא מעצבנת כרגיל.‬
‫קורה משהו במוח הקטן שלך?‬
‫אני מתרכזת, חרא.‬
‫לא שמעת על ארשת קרב?‬
‫זאת ההבעה שלך?‬
‫חשבתי שאת מתאפקת לא להפליץ.‬ ‫-אני לא מפליצה.‬
‫יש לי יום גדול היום.‬
‫אני אעשה בלגן בעבודה ואשיג צדק.‬ ‫-כן?‬
‫כמו ז'אן ד'ארק.‬
‫את יודעת מה היה הסוף שלה?‬ ‫-כן.‬
‫את לא יודעת.‬ ‫-אני כן יודעת.‬
‫היא נשרפה על המוקד מול 10,000 איש.‬ ‫-מישהי הסכימה שהתינוק שלך יהיה בגופה?‬
‫או שגנבת ילד כדי להשוות את גודל הזין שלכם?‬
‫אותה שאלה אלייך, רק עם ציצים.‬
‫לך תזדיין.‬
‫לכי תזדייני.‬
‫קרדיגן יפה, ארדן.‬
‫זה ממש שובר את הלשון.‬
‫אולי פשוט נקרא לך "ארדיגן"?‬ ‫-טוב.‬
‫בכל מקרה, ידעת שליאון מרוויח, בערך,‬
‫מאתיים וחמישים דולר לשבוע יותר ממך,‬
‫ועושה את אותה עבודה בדיוק?‬
‫זה לא פייר, נכון?‬
‫היי, גארי, למה אתה מרוויח יותר ממסומה?‬
‫היי, ג'ינה. למה את מרוויחה פחות מהארי,‬ ‫מייקל וג'יימס?‬
‫משהו בשם "פערי השכר"?‬ ‫-מה?‬
‫זה ממש מעצבן.‬ ‫-לא.‬
‫היי!‬
‫מי מכן זרקה את זה עליי?‬ ‫-כולנו עשינו את זה, מרווין.‬
‫כל אישה בעלת שכר נמוך במשרד הזה.‬
‫ואנחנו מוכנות לנטוש אותך,‬
‫כמו שהזקן שלך עשה לך.‬
‫אני מצטער?‬ ‫-לא.‬
‫אני מצטערת שאנו עובדות במשרד עם פערי שכר.‬
‫כן!‬ ‫-כן.‬
‫טוב.‬
‫אז מה אתן רוצות בדיוק?‬
‫שכר שווה, כמובן.‬
‫ו...‬ ‫-מעון.‬
‫מעון.‬
‫ואולי חלב שקדים טוב יותר?‬
‫אתה לא חלק מזה, גארי.‬ ‫-טוב.‬
‫טוב, תראו, אולי אוכל לטפל בחלב השקדים.‬
‫אבל אני לא מחליט מה יהיו המשכורות.‬
‫ובטח שאין לי יכולת לפתוח כאן מעון.‬
‫טוב, אז כדאי שתדבר עם האחראי, מרווין.‬
‫כי המלחמה הזו רק החלה.‬
‫זה הזמן שלי.‬
‫זה זמן לי.‬
‫האשטאג "זמןלי".‬
‫אבל זה לא "מי טו"?‬
‫לדעתי היא התכוונה ל"טיימס אפ".‬ ‫-טיימס אפ?‬
‫טוב...‬
‫קדימה.‬
‫מצב עונש.‬
‫בום!‬
‫יש!‬
‫ולשמור.‬ ‫-כן, זה נראה נהדר. תודה, חבר'ה.‬
‫כל הכבוד. היי.‬ ‫-זכור לך שמייק הבטיח שעבד נהדר על "אפרה",‬
‫ושהוא כמעט סיים את עבודת המיתוג?‬ ‫-כן.‬
‫כן. תסתכלי.‬
‫"לרומם את האחווה"?‬
‫זה נראה כמו עיצוב של מטיילים בתאילנד,‬
‫שמתגעגעים לחבריהם מהקולג'.‬ ‫-בתמונה אחת יש זוג גברים שמתחבק חזק.‬
‫למה הם מתחבקים כל כך חזק?‬ ‫-טוב, לא נראה את זה לקרייג, זה חסר ערך.‬
‫אנחנו צריכים סיסמה ותמונות חדשות.‬ ‫-ורעיון חדש.‬
‫איך נמצא רעיון לפני הפגישה הזו?‬ ‫-טוב, קודם כל, תודה שהשתמשת בלשון רבות.‬
‫רוזי.‬ ‫-שנית, אני לא בטוחה שנמצא.‬
‫כן. איש לא בא.‬
‫רגע.‬
‫היי, את.‬
‫רצית פעם לשתות משהו עם סופרת אמיתית?‬
‫עכשיו את יכולה, כי כתבתי שני פרקים שלמים,‬
‫כלבה!‬
‫אחותי, זה מדהים, מזל טוב.‬ ‫-תודה, את רוצה לחגוג?‬
‫שיט, הלוואי שיכולתי, אבל אני בלחץ בעבודה.‬
‫כן, הבנתי.‬
‫הם חמודים.‬ ‫-כנראה שאצא לבד.‬
‫אני אוהבת אותך.‬ ‫-ביי.‬
‫אלוהים!‬
‫שאני אמות... ‬ ‫-כן, נכון.‬
‫היי, אחותי, מה?‬
‫היי.‬ ‫-זה ממש מצחיק.‬
‫איזה חלק? החלק בו את מבלה באמצע יום עבודה‬ ‫במקום האהוב עלינו,‬
‫או כשאמרת שנתקעת בעבודה?‬ ‫-לא, זו עבודה.‬
‫מיה מצלמת משהו ברגע האחרון,‬
‫לפרויקט שיש לי עם בירת גראס.‬ ‫-באמת?‬
‫היא חשבה עליי כשראתה איך צילמתי את הילדים.‬ ‫-היא מעולה.‬
‫תודה, יקום.‬ ‫-כן.‬
‫בואי, שבי.‬ ‫-כן!‬
‫את בטוחה? אני לא רוצה להפריע לעבודה שלך.‬
‫זה בסדר. סיימנו, בערך.‬
‫שבי.‬ ‫-טוב.‬
‫מיה, אן חוגגת עמידה בדדליין בלתי אפשרי,‬ ‫במסגרת הספר שהיא כותבת למו"ל.‬
‫סגרת עם מו"ל? אדיר. על מה הספר?‬
‫היי, מיה, ידעת שהיום אלה בת שנה?‬
‫ידעתי, כן. קייט אמרה שתארח שני זוגות הורים‬ ‫בערב.‬
‫נכון, שאלוהים יעזור לי.‬
‫אתן מקטרות, מבלות, עובדות, הכול ביחד.‬
‫שיט.‬
‫אל תעזי.‬ ‫-אני חייבת. סליחה...‬
‫את לא עושה את זה.‬ ‫-ישבתי כאן מעל שעה...‬
‫ואני מוכרחה לסיים כמה דברים בעבודה. תודה.‬
‫זה חצוף, אני מכירה בזה.‬
‫אל תדאגי.‬ ‫-את מדהימה.‬
‫ביי, אן.‬
‫האמת שגם אני צריכה ללכת.‬
‫צ'או.‬
‫טיפשה.‬
‫מי זו אלה?‬ ‫-הילדה בת השנה שלי.‬
‫הטיפשונת לא יודעת ששכחתי להשאיר את העוגות‬ ‫במעון, אז... תתכבדו.‬
‫אין לנו זמן לבזבז, צריך לזכות בהורים שוב.‬
‫תני לי לעצור אותך כאן.‬
‫אני בטוחה שיש לך משהו נהדר.‬ ‫-אבל יש לנו הוראות ברורות.‬
‫מישהו יצטרך לשלם על זה.‬
‫אני ממש מצטערת, קייט.‬
‫לא!‬ ‫-מייק?‬
‫אתה בסדר?‬
‫אני אהיה בסדר, כשאטרוף עוגה אחת.‬
‫מייק, פוטרנו כרגע,‬
‫אז אם יש לך משהו לומר, תחכה.‬
‫לא, זה לא יכול לחכות, אז פשוט אתיישב.‬
‫אני מקווה שלא אצטרך לקרוא לאבטחה.‬
‫בבקשה, כולם לשבת.‬
‫אנחנו יושבים, מייק.‬
‫טוב.‬
‫אז, כל עניין הפרדת התינוקות,‬
‫היה הרעיון שלי.‬
‫קייט ניסתה להניא אותי מכך מההתחלה,‬
‫ואני פעלתי מאחורי גבה והמשכתי בכל זאת.‬
‫אז אם צריך לערוף ראשים, ערפו את ראשי.‬
‫אנחנו ממש מחבבים אותך, קייט.‬ ‫-תודה.‬
‫באמת אכפת לי מהחברה שלכם‬
‫והייתי שמחה לתקן את זה, את הכול.‬ ‫-קייט היא הדבר האמיתי.‬
‫אם תפטרו אותה, תדפקו רק את עצמכם.‬
‫טוב, תראה, בואו נעצור לרגע, טוב?‬
‫אנחנו צריכים לעכל את זה רגע. נהיה בקשר.‬
‫בהחלט, תודה.‬
‫נוכל לצאת בעצמנו... החוצה.‬ ‫-מייק...‬
‫תודה.‬ ‫-תודה, רוזי.‬
‫אז התקשרתי לקרייג ואמרתי לו שאני דפוק‬
‫ועזבתי את חשבון "אפרה".‬
‫תודה.‬
‫אני מודה לך על שהפנית אותי בכיוון הנכון.‬
‫את כמו שרפה רוחנית.‬
‫שרפה שהייתי בתוכה.‬
‫טוב.‬
‫אז אמרת שאנחנו חוגגות משהו?‬
‫זה לא חשוב.‬
‫איפה קייט?‬ ‫-אני לא יודעת, עסוקה?‬
‫טוב, את ממש חיית מסיבות, קרלסון.‬
‫את לא מחבבת אותי במיוחד, נכון?‬ ‫-לא ממש.‬
‫אז למה באת?‬
‫חשבתי שקייט תבוא.‬ ‫-מה הבעיה שלך איתי?‬
‫שנפתח את זה?‬
‫כן. תני בראש.‬
‫את כעוסה, שיפוטית, חסרת רגישות,‬
‫אבל לא במובן הכיפי.‬
‫והפרצוף שלך תמיד מכווץ,‬
‫כאילו מישהו הפליץ לידך.‬
‫טוב, מספיק. פשוט, סוף סוף יש לי משהו לחגוג‬ ‫והחברה הכי טובה שלי יצאה עם ההיפסטרית הזו,‬
‫אנני ליבוביץ'.‬
‫מה, את חושבת שכשאת מסתגרת בבית‬
‫ועובדת על הספר שלך וצועקת על הבת שלך,‬ ‫העולם כולו נעצר ומחכה שתחזרי?‬
‫כמו "המופע של טרומ-אן"?‬
‫לא, אבל...‬ ‫-תפסיקי לקטר, לאנשים יש חיים.‬
‫את צודקת.‬ ‫-את צריכה להיות פנויה ו... להשתדל, טיפשה.‬
‫את צודקת לגמרי.‬
‫ובבקשה, נסי להכניס קצת צבע למלתחה שלך.‬
‫את מדברת לעניין, ואל.‬
‫- טק-סלנט -‬
‫קיבלתי אימייל בו נתבקשתי...‬
‫את לוחמת החופש.‬
‫מה?‬ ‫-ככה קוראים לך.‬
‫לדעתי, את אדירה.‬
‫אלוהים, תודה.‬ ‫-תיכנסי.‬
‫חרא?‬
‫אתה מנהל? אלוהים!‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫מה זה החרא הזה?‬
‫גברת מת'יוז, שבי, בבקשה.‬
‫טוב, למה אתה מוזר?‬
‫אני לא מבין למה התכוונת.‬ ‫-אנחנו מכירים,‬
‫היינו בפארק הבוקר, כאילו.‬
‫בכל מקרה, גברת מת'יוז,‬
‫הבנו שהתחלת במהפכה קטנה‬
‫ואני מעריך את הפערים שהצבעת עליהם.‬
‫אלה לא פערים.‬
‫זה סקסיזם.‬ ‫-לא, זה לא יכול להיות, אני לא סקסיסט.‬
‫אבל בדקנו כמה מספרים ונתקלנו בשתי נשים,‬
‫שצריכות לקבל שכר גבוה בהרבה.‬
‫רק שתיים?‬
‫סליחה, אבל אם לדעתך...‬ ‫-את אחת מהן.‬
‫את וג'ינה מוריס.‬
‫אז, מזל טוב.‬
‫בכנות, התקציב קצת לחוץ כרגע, אבל למזלך,‬
‫מצאנו סרח עודף.‬
‫אז אטפל בעובד הזה והעלאת המשכורת תהיה שלך.‬
‫תודה.‬
‫היי, לוזר, שמעתי שהשארת את הזין בארון.‬ ‫שאעזור לך למצוא אותו?‬
‫תמצאי אותו בעצמך, ג'ני,‬
‫אני מאחר בטירוף לפגישה חשובה.‬
‫מר מת'יוז, מחכים לך למעלה.‬
‫שמעת את זה? מחכים לי. היי, תאספי את זואי? ‬
‫אני לא יודע כמה זמן זה ייקח. תודה.‬
‫שיט.‬
‫- מיה ברונטה -‬
‫זה מה שחיפשת?‬
‫מה זה החרא הזה?‬
‫מישהו נמצא בבית שלנו?‬
‫מה?‬
‫לא.‬
‫התפוצץ לך עט בפה?‬
‫לא.‬ ‫-זה סקסי בצורה משונה.‬
‫אל מי אתה מדבר?‬
‫זה אני, שמחבק את העתיד.‬
‫תסתכלי.‬
‫אלקסה, קררי את החדר.‬
‫טוב.‬
‫באמת? הטמפרטורה מושלמת.‬
‫כן, עד שהגעת הנה‬
‫ואז נעשה לי חם מתחת לצווארון.‬
‫אני חם ומוטרד.‬
‫ליונל.‬
‫ליונל, יש לי ספר לכתוב.‬
‫קדימה, קחי הפסקה קטנה.‬
‫כיף לך לראות את סבא וסבתא?‬
‫אז, עבר זמן מאז שנפגשנו.‬
‫נדמה שעובר יותר ויותר זמן. הכול בסדר?‬ ‫-הכול בסדר, אימא.‬
‫אנחנו פשוט עסוקים עם הילדים ומעבר הדירה‬ ‫והעסק החדש של קייט.‬
‫טוב, אני נדהמת כמה מהר חזרתם לשגרה,‬
‫אחרי שעברתם הנה וחזרתם להיות יחד.‬
‫בראבו, מותק.‬
‫חזרתם להיות יחד?‬ ‫-טוב...‬
‫אלוהים, לא סיפרת להם?‬
‫ניית'ן, למה היא מתכוונת?‬
‫אימא, קייט ואני עברנו כמה דברים‬
‫אבל אנחנו עובדים קשה לבנות שוב את הקשר.‬
‫כן.‬
‫הוא בגד בך?‬ ‫-בגדול.‬
‫הלוואי שיכולתי לומר שהופתעתי.‬ ‫-אל תתחילי, מותק.‬
‫אבל הגברים במשפחת פוסטר רקובים.‬
‫תעזבי אותו.‬ ‫-סליחה?‬
‫אמרתי את אותו דבר.‬ ‫-תעזבי אותו כל עוד תוכלי,‬
‫לפני שיבזבז את כספך ותאבדי את הבית.‬ ‫-אימא, על מה את מדברת?‬
‫אנחנו חסרי בית, ניית'ן.‬ ‫-אלוהים.‬
‫אני מצטערת, לא רציתי שתגלו ככה.‬
‫אבל ככה היא סיפרה, נכון?‬ ‫-אל תוציא מילה, רוג'ר.‬
‫סליחה, רק רגע. מה קרה?‬
‫אתה זוכר את פיט מהמרכז הקהילתי?‬
‫לא.‬ ‫-טוב...‬
‫פיט סיפר לאבא שלך שמצא עבורו השקעה מושלמת.‬
‫בינתיים, נדמה שהמקום המושלם לפיט הוא בכלא,‬ ‫וכל הכסף שלנו...‬
‫אז מעקלים את הבית שלנו וזהו.‬
‫איש לא בא לעזור לנו.‬
‫איש לא בא.‬
‫אז איפה תגורו?‬ ‫-בדיוק.‬
‫איפה...‬
‫לא.‬
‫תרגום כתוביות: גיא ברדך‬