Ett paket Parliaments.
14,50 dollar.
-Fan! -Ett ögonblick.
Hemskt ledsen.
Jill, kan du ge mig ett handtag?
Vill du smaka lite chiapudding? Vi har precis öppnat en chiabar.
Chiafrön. Det är veganvänlig supermat.
Mer kalcium än i mjölk, mer omega-3 än i lax.
Om du visar upp kupongen, så får du 50 procent i rabatt. Tack!
Din mamma vill inte ha veck.
Jag har gett dig det.
Inget hon kan göra nåt åt.
Men var inte olydig mot din mamma, bara jag får vara det.
Vet du varför? För jag har redan betalt av min skuld.
Byt om och ge mig byxorna sen.
Ash! Kom in.
Jag har nåt åt dig.
För jobbet i utkanten.
-Och jobbet utanför stan? -Han valde nåt annat.
Nåt annat?
Han valde inte dig.
Han tog Uziel, va?
-Gillar du inte Uziel, eller? -Jo, jag har ju lärt honom allt han kan.
Du borde kanske inte ha gjort det. Jag har ett annat jobb till dig.
-Vad är det? -Ett jobb!
Men inget bra. Alla bra jobb går till Uziel.
Tar du det inte, så har jag nån annan på lut.
Får jag fråga en sak?
När fick du dig ett ligg sist?
Kom här. Iväg med dig nu.
Hälsa mamma att jag ringer sen.
Det var ett tag sen.
Varför går du inte ut med Marina?
Varför inte? Kolla bara här utanför!
Förr var det bara feta puertoricanskor eller kvinnor med tio ungar.
Nu kommer de hit varje dag med avklippta shorts.
Vi är ingen munkorden, Ash.
Alla behöver få sig ett ligg.
-Ja, sir? -Sodavatten, tack.
Tack.
Muddra henne.
Om du hittar nåt därinne, så delar vi på det.
Du skulle inte döda honom. Det är mitt jobb.
Jag rörde honom knappt. Han sa nåt på kinesiska,
tog sig på armen och föll ihop.
Hjärtattack?
-Då slapp jag slösa en kula. -Och jag slapp en avsugning.
-Låt honom ligga. -Det kan jag inte.
-Han går ju ingenstans. -Vi har en plan.
Den har ändrats. Är inte det bra?
Marina...
Jo, jag tänkte på en sak...
Vill du gå ut med mig, Asher?
Nej, nej...
Nej, det var inte det...
Tack att du hjälpte mig i kväll.
Det var så lite så. Det är bara att ringa.
Be Abraham att ringa mig. Han är fortfarande skyldig mig för sist.
-Avi. -Hej, Asher.
Kan du fatta att de fortfarande gör kläder av sånt här?
Minns du?
Det är nya tider nu...
Du vet ju hur jag är med tjänster, så...
Det krävs vissa omständigheter för att jag ska komma ner hit.
Behöver du en tjänst? Ring Uziel.
Vem sa att jag inte gjorde det?
Jaha, jag antar att han inte var tillgänglig.
Nej, men det slutade med att vi pratade om dig.
Jag behöver nån som jag kan lita på.
Jag behöver nån med en viss bakgrund.
Vi har ju det gemensamt.
Rafi har blivit dödad.
Och hans fru, Laura.
Och deras barn.
I deras hem.
Vet vi varför?
Troligen ett nytt gäng...
...som försöker testa organisationen.
-Vad är det för folk? -Ingen särskild typ.
En blandning av före detta militärer.
-Som vi? -Nej.
Nej. Vi tillhör en viss typ.
Du måste hålla tyst om det här. Du får inte ens berätta för Abram.
Tre jobb.
Bara ett skulle inte ge det rätta budskapet.
Rafi var en bra soldat.
Visa mig dina händer.
Guds händer.
I det här hemmet...
Asher...
UR FUNKTION
Fan...
Å herregud! Jösses...
Mår du bra?
Nej, ligg kvar.
Är du säker på att du mår bra? Vänta!
Jag kan ringa efter en ambulans.
-Var hände det? -I en korridor.
-Hemma? -På jobb.
Hade du sprungit?
Om jag sköter mitt jobb, så behöver jag inte springa.
Vänd dig om.
-Hur är det med Abram? -Bra.
Han är fortfarande skyldig mig för sist. Skjortan.
Du borde ha kommit hit tidigare. Vi fick aldrig ut allt kulsplitter.
-Du hade bråttom. -Visst, men det var fem år sen...
De måste röntga dig. Sen får vi sprätta upp dig igen.
-Tack, jag mår fint. -Jag menar allvar.
Det gör ont bara att titta på det. Röntga dig.
-Vad är jag skyldig? -Därför tuppar du av.
Det går ut i blodet och lungorna...
Ge mig bara nåt mot smärtan.
Ursäkta? Hallå?!
Har du problem, eller?
Kan jag hjälpa dig?
För blommorna jag förstörde.
Jag heter Asher.
Intressant namn, Asher.
Sophie.
Du borde ha väntat på en ambulans.
Jag har sett många åka in i såna och sen aldrig komma ur dem.
Så jag tog en chansning med t-banan.
-Så är det att åka t-bana. -Ja, du har nog rätt.
-Inget ställe är helt säkert. -Det är rätt säkert här.
Jag har också nåt åt dig.
Går du alltid runt med paraply en solig dag?
Låter du alltid musiken vara på när du inte är hemma?
Jag gillar inte en tyst lägenhet.
Jag gillar inte regnskurar.
Då så...
Tack för den här.
Mår du bättre nu?
Ja.
Tack igen.
Du vet...
Jag lagar mat.
Ursäkta?
Det gör jag varje kväll klockan åtta.
-Varje kväll? -Ja.
Och om nåt händer?
Det gör det sällan.
Jag kan laga mat för två.
-Är du bra på det? -Om jag har nån att bjuda.
-Jag är inte mycket till sällskap. -Bättre än att vara ensam.
I morgon kväll. Jag lagar för två.
Kommer du så får du god mat, annars blir det lunch dagen efter.
Jag är glad att du mår bättre. God natt.
Fan.
-God morgon! -Du är inte den vanliga tjejen.
Varför måste de byta personal hela tiden? Jag tänker klaga.
Det får du gärna, men det är ingen kvar längre.
Jag är den sista. Slutar jag så kommer ingen mer.
Det är jag eller ingen alls.
-Kom du ihåg att köpa småkakor? -Ja.
Så bra.
Du ser förjävlig ut.
Som en skit som hänger ur en häströv och vägrar komma ut.
Vilken fantasi...
Jag vet vem du är.
Du sa till mig en gång...
...att du inte kunde ta hand om ditt barn, så din man lämnade dig.
Du kunde inte ta hand om ditt barn, så din man lämnade dig.
Varför kom du ens tillbaka?
Du fortsätter bara komma.
Du kommer hit och ler med fulla matkassar.
Och sen hittar du mitt ruttnande lik på golvet.
Som stinker utav bara helvete.
Det gör dig spyfärdig.
Visst, mamma.
Hej, Asher.
Kan jag få ett glas?
Om du kan undvara det.
Är allt bra, Marina?
Ja, bara fint.
Jag ska vara ärlig mot dig, Asher.
Avi sa att det var din födelsedag.
Jag visste att det var en lögn, men jag kom ändå.
Så...
Vad säger du?
Ska vi låtsas att du fyller år?
Ursäkta mig.
-Hejsan. -Hej.
Kom in.
-Jag är ledsen om jag stör. -Nej, absolut inte.
Marina-Sophie. Sophie-Marina. Vi...
...skulle bara prata lite jobb.
Jobb, ja.
Jag blev lite törstig.
Och nu blev jag hungrig.
Jag ska nog ut och äta nåt. Har ni några förslag på ställen?
-Restauranger är en bra början. -Restauranger.
Tack för vinet.
Grattis på födelsedagen.
Vänta lite... Fyller du år?
Tydligen.
-Jag har inte med mig nåt. -Du kunde inte veta det.
-Jag värmer lite mat åt dig. -Nej, jag vill inte vara till besvär.
Det är inget besvär alls.
Vad gjorde du utanför min dörr?
Om jag ändå skulle svimma, så kunde jag lika gärna göra det utanför din dörr.
-Händer det ofta? -Det var första gången.
Var jobbar du?
På en balettskola.
I Brooklyn?
Det är rätt tomt här.
Saker samlar bara damm.
Förlåt, jag blir ohyfsad när jag är nervös.
Det har jag märkt. Det är nästan lite charmigt.
Jag kanske inte har så mycket saker, men jag har ett hem.
Vad sysslar du med?
Jag är väl en entreprenör.
-Har du varit det länge? -Väldigt länge.
-Vill du inte testa nåt annat? -Jag kan inget annat.
Vem är det?
Min livsförlust...
Du behöver inte berätta.
Hon var fransyska.
Har du liknande bilder?
Ja, några stycken.
Varför öppnade du dörren?
Alla andra hade ringt polisen eller låst dörren. Varför?
Du hade rätt.
Om vad då?
Du är bra på att laga mat.
Asher, kom in. Jag har goda nyheter.
Jaså?
Avi har ett till jobb åt dig.
-Vad får jag? -Det vanliga, plus ytterligare 25 %.
-25? -Precis!
Du och några andra killar.
Vänta lite... Några andra?
Nej, jag jobbar inte med andra. Jag jobbar ensam.
-Det vet Avi. -Du får 25 % mer betalt.
-Du har ju bett om mer pengar. -Jag jobbar inte med andra!
Det blir alltid rörigt.
Nån har en dålig dag. Tjejen gör slut.
Nån kör om honom, och plötsligt blir det blodbad.
Det är bra pengar.
Uziel frågade efter dig.
-Är det Uziels killar? -Gör det du är bäst på.
-Är du Asher? -Ja.
Jag borde inte säga det här, men han har varit orolig hela dagen.
Orolig?
Nervös. Jag har aldrig sett honom så förut.
Jag heter Hannah...
Gå bara in. Han väntar på uteplatsen.
Asher.
Kom här.
Vad tycker du?
-Det är ett fint hus, Uziel. -Visst är det?
-Det finns kaffe, eller annat. -Nej, det är bra.
-Du har haft fullt upp. -Ja, det har jag.
Jag jobbar mest hela tiden. Avi håller mig och mina män sysselsatta.
-Han är ju chefen. -Det är han väl.
Det är fint med såna här stunder.
Jag tänker alltid: "Asher skulle gilla det här."
Du är sur för jobbet utanför stan.
Jag sa till Avi att det var Ashers jobb. Men som du säger, han är ju chefen.
Politik, antar jag.
Jag hade behövt dig på sista jobbet. Jag förlorade en kille.
Jag fick själv en liten skråma.
Du är en tuff kille.
Så har det inte alltid varit. Det är tack vare dig.
Vissa saker kan man inte lära sig.
Avi börjar bli gammal.
Och grinig. Han förlorar överblicken av detaljerna.
Men han förlorade inte en kille och fick med sig en blykula hem.
Vad ska man göra med en man som han?
Vad händer i vår bransch när man blir för gammal?
Vi lär inte få nån pension, i alla fall. Det vet du väl.
Varför kan man inte ha ett långt liv?
Min tjej är gravid.
Vi vill bilda familj här i huset. Varför kan det inte vara så?
Fråga Rafi och hans familj.
Var inte arg på mig.
Jag använde det du lärde mig för att kunna leva mitt liv.
Jag kom bara för att se geväret.
Det är geväret jag lärde dig skjuta med.
Inget slår originalet.
Fint att få lite ordentlig assistans.
Ja.
-Ni har ett jättefint hem. -Tack.
Jag hoppas att ni blir lyckliga. Uziel.
Dora, jag har din medicin.
Vad är det som stinker?
Å herregud... Hann du inte till toaletten?
Det hade inte hänt om du hade kommit i tid.
Jösses, det är överallt!
Städa upp det! Det är ju därför du är här.
Sitt kvar där tills jag har torkat upp allt.
Jag bryr mig inte.
Du vill inte hjälpa mig för att du är så förbannat självisk.
Självisk?
Jag handlar och tvättar åt dig.
Jag fixar ditt hår och är här varje dag. Jag torkar upp din skit.
Hundar har förstått hur man gör. De går ut i skogen ensamma
och dör bland löven, för att inte vara till besvär.
Jag önskar att jag vore död.
Mamma...
Mamma... Mamma, förlåt mig.
Vem är du?
Din dotter.
Jag har ingen dotter.
Hemskt ledsen...
Ja...
Hej då, Sophie!
Hej.
Hur hittade du mig?
Så många balettskolor finns det inte i Brooklyn.
Den där musiken... Jösses, den var så vacker.
Ja, den är från en balett.
Jag måste tyvärr gå...
Är nåt på tok?
Jag vill inte prata om det. Du kan ändå inte göra nåt.
-Låt mig följa med dig. -Nej, inte i dag.
Assistans...
Min mamma är dement.
Hon bad mig att döda henne.
Kan du tänka dig att döda nån?
Jag fixar inte det.
Vem kan bestämma om nåns liv ska avslutas?
Och om det handlade om att överleva?
Om att döda eller att bli dödad.
Det är annorlunda. Då skulle jag kunna göra det.
-Hitler, då? -Honom skulle jag absolut döda.
Så det är alltså inte själva dödandet som är problemet.
Ibland fantiserar jag om det.
Jag går in i rummet med ett gevär och skjuter henne.
Nu tar vi det lite lugnt här.
Jag vet, det hemskt att säga så.
Du skulle nog inte vilja göra det så.
-Det finns bättre sätt att göra det på. -Som vad då?
-Med gift, kanske. -Ett piller i hennes mat?
Då kan hon spotta ut det.
-En spruta, då? -Nej, hon är rädd för nålar.
Du kan kväva henne.
Med en kudde över ansiktet?
Det skulle nog gå rätt fort, särskilt om hon redan låg och sov.
Jag tror ändå inte att jag kan.
-Du kanske kan göra det åt mig. -Jag?
Säg bara till.
Det är inte roligt. Det är hopplöst.
-Uzi. -Allt bra?
-Bara fint. -Det finns plats där bak.
Undrar du nåt?
Jag har hört att de kallar dig Plåtmannen.
Varför då?
Har du hjärtproblem, eller?
Gillar du inte musikaler?
-Hur länge har du sysslat med det här? -Länge.
-Armén? -Ja.
Jag kom precis hem.
Jävla Mortaritaville. Det ringer fortfarande i öronen.
Bomberna haglade ner när jag lyckades ta mig upp. Jag spräckte trumhinnorna.
-Det kunde ha varit värre. -Jag kunde ha förlorat pungkulorna.
Lyor, Asher gillar inte att snacka, så låt honom vara.
Är det så?
Är du bra på att skjuta?
Hur många har du skjutit?
Jag dödade fyra därnere. De såg mig inte ens.
Är det här ditt första uppdrag på egen hand efter armén?
Ja.
Då är du den som kommer att sabba allt.
Om jag får problem, så ska jag nog ropa på hjälp.
"Hjälp mig, Plåtmannen!"
-Den nye killen... -Jag håller ögonen på honom.
-Vi ses på andra sidan. -Det gör vi.
Du kan ställa den där.
Den jäveln.
-Inte ett jävla ord! -Stopp! Tänk efter nu.
-Håll käften! -Jag vet inte vem du arbetar för...
Släpp vapnen! Släpp dem!
Låt mig gå, annars skär jag halsen av honom.
Hör ni vad jag säger? Släpp vapnen!
Jag skär halsen av honom!
Tjena, gullet.
Plåtmannen!
Vad sa jag? Jag sa ju att jag inte skulle sabba nåt.
Gjorde jag inte det? Jag sa ju det.
Just det, han snackar ju inte.
Uzi!
-Du missade allt! -Käften, din jävel.
Han heter Uzi.
Ledsen för det där.
-Ska du inte tacka mig? -För vad?
För att jag räddade ditt liv.
Du borde ha skjutit honom tidigare.
Tack att du räddade mitt liv.
Jag saknar att jobba ihop med dig.
Det var en engångsgrej.
Stanna kvar ett tag. Jag vill prata med dig om en sak.
Framtiden.
Du är inte för gammal, Asher.
Vi ses, Uziel.
-Taxi! -Sophie!
-Vad är det nu? -Ledsen, men skiten tar aldrig slut.
-Vad har hänt? -Hon försökte ta livet av sig.
Låt mig följa med dig.
Hej, Sophie.
Tack.
-Vem är du? -Det är jag, Sophie.
Vad vill du?
Jag ville bara besöka dig.
Du kan inte stanna här. Min dotter kommer snart.
Vem är du?
Det där är Asher.
Han är som ett spöke.
Förlåt, jag är så trött.
Jag måste vila mig innan min dotter kommer.
Visst.
Jag vet inte vad jag ska göra.
Jag bara...
Jag kan inte bara stå och se på...
Om jag kunde ordna det, så skulle jag göra det.
Om jag kunde minnas saker åt henne, så skulle jag göra det.
Om jag bara kunde döda henne och få bort den här smärtan...
Jag skulle göra vad som helst, men...
Jag är bara så...
Jag glömde ta av mig glasögonen.
Ja...
Tack, Asher.
Asher?
Nu går vi.
Det var skönt.
Jag är en hemsk människa.
Förfärlig.
Vilken dotter skulle överhuvudtaget fundera på att göra nåt sånt?
En dotter som verkligen älskar sin mor.
Jag trodde att du skulle döda henne.
Förlåt, Asher. Du förtjänar inte det här.
Det vet jag inte. Man får väl vad man förtjänar.
Kan vi inte bara låtsas som om det aldrig har hänt
och börja om på nytt?
Asher.
Hej, jag heter Sophie. Trevligt att träffas.
-Vad sysslar du med här i livet? -Jag är entreprenör.
Vad gör du, då?
Det...
Ursäkta mig. Jag måste på toaletten.
Varsågod.
Tack.
-Är allt bra? -Jo då.
Vad är det?
Vad skulle du säga om jag sa att jag vill ta dig härifrån?
Och gå nu?
-Vi har ju just fått in vår mat. -Jag vill ta dig till din lägenhet.
-Hem till mig? -Och jag vill göra det nu.
Varför?
Jag dödade just nån på toaletten och är rädd att nån kan ringa polisen.
Det är alltså sant.
Vad då?
Män säger vad som helst för att ha sex.
Varför dödade du honom?
Han försökte döda mig.
Händer det dig ofta?
Faktiskt inte.
Det här var nåt nytt.
-Det är lite oroväckande. -Jag håller helt med.
Är jag verkligen säker här?
Så bra.
Pasta till frukost? Det kan jag gärna vänja mig vid.
Vill du inte ha lite?
Jag hinner bara dricka kaffe.
Så klart.
Men om du vill ha mig...
...så kommer jag tillbaka.
Då väntar jag på dig.
-Hej, Asher. -Det var en kille efter mig i går.
De hittade mig och följde efter mig.
-Hur såg han ut? -Som alla andra.
Men jag visste att han var en av oss.
Jag var inte ensam, Abram.
-Jag var med nån! -Okej, lugna ner dig.
Jag ska försöka få reda på nåt.
Vad vet du?
-Vad vet du, Abram? -Det är saker som du inte vet.
-Vad då för nåt? -Förändringar, sånt som du inte vet om.
Har det nåt med Uziels jobb att göra? Är det så?
-Paket. -Lämna det bara där.
Det finns en viss procedur, Ash.
Jag får information. Jag skickar den vidare och sen blir jobbet gjort.
Vi håller oss till proceduren. Så funkar det.
Jag vill veta vem det var.
Åk hem. Jag ringer när jag vet mer.
-Är mitt hem säkert? -Det lovar jag dig.
Har jag nånsin svikit dig?
Lita på mig.
Åk hem nu.
Kör!
Jag försökte gömma mig, som han sa att jag skulle göra.
De hittade oss.
De har Uziel. De har allihop.
-Vem då? -Ingen aning. Jag har inte frågat dem!
-Hur hittade du mig? -Uziel berättade var du var.
Följde nån efter dig?
Jag är ingen idiot. Okej?
Sitt kvar där.
För fan!
Vad i helvete?
Uzi har aldrig varit här. Han vet inte var jag bor.
Dra åt helvete, Plåtmannen.
Fan...
Vem var det?
-Skulle du också komma efter oss? -Det är ett jobb, som alla andra.
Du kan omöjligt vara så dum. De tänker ta över hela skiten, din idiot.
Din kille Uziel och din gode vän vill ta över efter Avi.
Du ljuger.
-Avi är ute efter oss alla! -Du snackar bara skit.
-Jag känner Avi. -Det gör Uzi med, men var är han nu?
Var är han?
Sista chansen. Varför är du här?
Dra åt helvete.
De sa att om jag dödar dig, så låter de mig leva.
Du och din tjej.
-Hallå där! -Hej.
Förlåt om jag stör.
Du heter Sophie, va? Jag väntar på hyresvärden.
Han ska fixa min spisplatta. Jag är trött på att vänta.
-Jag vet. Han är rätt långsam. -Värsta jag varit med om.
Jag försöker fixa det själv.
Jag måste sakna en del. Får jag kika på din?
Javisst, följ med in.
Det är min telefon.
Ett ögonblick.
Hallå? Ja, dröj lite.
-Gå bara in. Jag kommer snart. -Jag lovar att vara tyst.
Hallå? Jag ber om ursäkt. Ja, det är Sophie.
Vilken dag?
Tisdag?
Jag tror att det går bra. Jag ska titta i min kalender.
Ja.
Vilka tider?
Okej.
Ja, jag tror att det går bra.
Ja, då säger vi så. Det låter bra.
Okej, tack.
Fan!
Herregud!
För i helvete!
Se på mig, Sophie.
Jag vet vem han är, och jag vet vad han kan göra.
Vi måste ta oss härifrån.
Vi måste gå nu.
Vi måste det.
Vi måste ringa polisen.
-Och säga vad? -Att en man bröt sig in hos mig.
Att han försökte döda mig och du sköt honom.
-Det är sanningen. -Varför flyr vi, då?
Jag kan inte gå till polisen.
Entreprenör...
Jag är så dum.
Varför ska jag följa med dig?
Jag är den ende som kan hålla dig säker.
Hur kan jag lita på dig?
För att du känner mig, Sophie.
Du känner mig.
Biljetten.
Tack.
-Vart ska du? -På toaletten.
-Jag går med. -Jag vill gå själv.
Här är du säker.
Vad...?
Vad var det?
Ingenting. Bara nåt djur.
Vart ska du nånstans?
Jag tänker avsluta det här.
Man kan inte leva i ständig skräck så fort man hör nåt ljud.
Tänker du bara lämna mig här?
Du är i säkerhet här tills jag kommer tillbaka.
Om du kommer tillbaka!
Förvänta dig inte att jag tänker sitta här och vänta.
Tanken på dig är det enda som får mig att vilja leva.
Och jag kommer tillbaka.
Det lovar jag.
Ingenting.
-Nu testar vi igen. -Okej då.
Så där, ja.
Då ska vi se.
Den är klar. Säg att maten är färdig.
De kan komma nu.
Maten är klar, killar.
Okej. Vi är färdiga.
-Är vi färdiga? -Ja, nu går vi och äter.
Allt klart?
Hörde ni vad jag sa? Maten är klar.
Kommer de inte nu, så blir maten kall.
Det är allmänt hyfs. Här har du.
-Salt? -Ja...
Jag har alltid drömt om en poetisk död.
Man får det man förtjänar.
Jag blir dödad av min egen kille, i mitt eget hem.
Jag är inte här för att döda dig, utan för att be.
Det har jag hört många gånger i mitt liv.
Men aldrig från nån som står framför mig med en pistol i handen.
Jag ber dig, Avi...
-Vad ber du om? -Ett liv.
Det enda jag önskar mig är ett liv.
Och allt det som har hänt,
ska det bara glömmas bort?
Nej.
Men vi kan inte fortsätta så här längre.
Och om jag inte kan hjälpa dig?
Då får du en poetisk död.
Vad förväntade du dig att jag skulle göra?
Låta Uziel förråda mig?
Ge honom allt vi har arbetat för, i alla dessa år.
Av vilket skäl?
För att han har gift sig och snart ska bli pappa?
-Det visste jag inte. -Jo, det gjorde du.
-Inte vad de hade planerat. -Det borde du ha vetat.
Vart skulle du ta vägen?
Vad skulle du göra?
Jag vet inte.
Jag hade aldrig kunnat tro att det skulle bli du, Asher.
-Du har visst skadat dig. -Det läker nog.
-Jag var förbi din lägenhet. -Jag bor inte där längre.
Jag väntade.
Jag vill inte gömma mig resten av livet.
Du behöver inte gömma dig mer.
Min mamma är död.
Hon hade betydligt mer mod än jag nånsin haft.
Jag beklagar sorgen.
Du behöver inte vara på din vakt längre.
Vi kan få en framtid tillsammans.
Vi har ingen framtid tillsammans.
Mamma...
Varför filmar vi det här?
Då finns dina historier kvar, ifall du skulle glömma bort dem.
Jaha, okej...
Jag hoppas att jag inte glömmer dem. Det gör jag verkligen.
Men om jag gör det, så...
Mamma?
Mamma, är du där?
Förlåt mig, Sophie.
Det var det jag ville säga.
Du ska aldrig ångra nåt i ditt liv.
Jag älskar ju dig.
Jag älskar dig med, mamma.
Jag söker en entreprenör.
Översättning: Lisa Di Biaggio