Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ПОЛІЦІЯ
Усі перевищують.
Вийдеш?
Хай дощ скінчиться.
Ти глянь, що він творить.
Повбивав би всіх на BMW.
Отих на старих тачках убив би двічі.
Мудаки на BMW вважають, що просто мусять ганяти.
Що старша тачка,
то дужче вони розганяються.
Беруть кредити на нові машини,
щоб похизуватися тим,
які вони заможні.
У грошах сила.
Що?
Нічого.
Як це, у біса, розуміти?
Ніяк.
Поштові фургони не кращі.
Вони, курва, так літають, ніби там уся риба розморозиться.
А вантажівки
з Литви?
Тут я згоден.
Ти знав, що малі банки дають пільгові кредити на автівки
за програмою «500 злотих на місяць»?
І тепер цей натовп ідіотів
ганяє як скажений щосуботи.
Лячно на вулицю виходити.
Усі раніше знали,
що мужик на «вотбурзі»,
одягнений у капелюха,
з Радома,
здатен на все, але принаймні він не хоче тебе вбити.
Я 15 років їжджу
рибалити у Швецію.
Це така моя
дурнувата забаганка.
Щось таке.
Можу собі дозволити, бо не маю ні жінки, ні дітей.
І за…
15 років я не бачив там жодної аварії.
А тут я їх щодня бачу.
Кожного божого дня.
Це просто
довбаний космос якийсь.
Ніби інша планета чи…
Не знаю. Я у Швеції, кілька годин їзди звідси.
Повертаюся, як ніби на Марс.
Дороги й будинки схожі,
але тут на дорогах їздять довбані прибульці!
Фарами блимають, колесами скавчать.
При дорогах їм пам’ятники,
бо ж як розбився — значить, святий.
Чортовий цвинтар.
Знаєш, чого вони так їздять?
Бо книжок не читають.
У таких, як вони, уяви не існує
у природі.
Цей світ угроблять не війни, а люди, які не читають.
І ці довбні не можуть уявити наслідки своїх чортових дій.
Коли ти читаєш книгу,
ти ж уявляєш те, про що читаєш, так?
Мабуть.
Де має буть?
Мабуть, щось уявляю.
То як ти, наприклад, уявляєш
шведів із «Потопу»?
Так, як у фільмі.
Високі, у чорному.
Бо чувак, що зняв фільм, спочатку прочитав книжку.
І спочатку він їх сам уявив,
щоб показати тобі їх
великими
і в чорному.
Фіолетово.
Ти читав «Потоп»?
Не знаю.
Але якщо ти його прочитав, ти ж бачив у голові те,
про що читав, так?
Тільки не кажи, що ти не уявляєш прочитане.
Ти можеш відвалити?
Вибач.
Я просто хотів сказати, що ці мудаки так їздять, бо…
вони не уявляють, що…
що вони можуть…
А бодай тобі!
Що таке?
Я не винен.
Та коза заблокувала ліву смугу.
Яку книгу ви прочитали недавно?
Що?
Яке тобі діло?
Не «тикайте» мені.
Слухай, мій адвокат уже їде.
Я спішу, тож покажи, де треба розписатися.
Я не визнаю вину. Закінчуймо цей цирк.
Може, побачимося в суді. Або ні.
Прошу мені не «тикати». Я при посаді.
Гаразд, біс із тобою, будь хоч генералом. Я чекаю на адвоката.
Коли наш комп’ютер ламається,
ми завжди беремося за машинку.
Мої вітання.
Зараз знайду папір.
Ви ж інтелігентний чоловік.
Маєте дружину й троє дітей.
Гаразд.
-Ви не читаєте книг. -Чого це?
Тому у вас і немає уяви.
Але, що як ви
прочитали б листа,
про те, що хтось протаранив машину з вашою жінкою й дітьми?
Нащо ви так їздите?
Усі так їздять.
Я — ні.
То що, у біса, тепер? Будеш наступним Папою.
Не думаю.
От холера, що такого сталося?
Дитині почепили комір, мати без синця.
Якого дідька ти ниєш тут?
Я бабці своїй писав.
Сьогодні День бабусі.
Та коза плелася, може, нігті пиляла. Я не розрахував.
-Там обмеження швидкості — 60. -Ніхто не їздить на 60-ти.
Ти б їхав 60? От чесно?
Їхав би?
Думаєте, з вами цього не станеться?
Ви коли-небудь чули, з яким звуком ламаються кістки?
Не чув і не почую.
Мені треба відлити.
Почекай до заправки.
Тут обмеження швидкості. Вмикай аварійку та з’їжджай.
-З’їжджай. -Та добре.
Зараза!
Ти мені ногу зламав!
Вибачте.
Випадково вийшло.
Тепер газувати у вас не вийде.
Викликай швидку!
Якого…
Якого біса ти коїш?
Ви ніби затятий гравець у рулетку.
Перевірятимете долю на міцність.
-Що? -І одного дня перейдете комусь дорогу.
Допоможіть!
Можете не кричати.
Ніхто не прийде.
Вип’єте?
Може, ми вип’ємо
на брудершафт?
Нічого, курво, не вийде.
Ти вже взяв у мене кров.
Мій адвокат уже їде!
Тобі це з рук не зійде, чортовий фашисте.
Дідько!
Лежи, заради бога,
бо згориш.
Якого дідька вона стала на трасі?
НЕ ЗАГОРОДЖУВАТИ
Що він сказав?
Що він у тому не винен.
ДИТЯЧЕ ХАРЧУВАННЯ «ЛУЛУ» АКЦІЯ — 22,99
Ой, ні. Тепер ти мене послухай.
Я не знаю, що ти там собі надумав,
але якщо Зоськи за 15 хвилин не буде,
тоді пішло воно все, ти почув? Я подзвоню твоєму куратору.
Добре, Басько. Скоро будемо.
Мама казала не віддавати тобі Зоську.
Не вкради її, бо загримиш за ґрати.
Добре, я купую харчування, яке ти просила, і назад.
Звісно, ти до путя нічого не робиш.
Ага, будинок же якось будую.
Що? Ти брав її на роботу?
Так, у тебе десять хвилин, щоб привезти мою дитину.
Гаразд.
Нашу дитину, у біса.
Усе, тихше.
Ти чого плачеш, га?
Диви, що в татка є.
Можна отак робити.
Отак.
От розумничка.
Шановні клієнти,
просимо пройти на каси.
КОЛИШНЯ
Обережніше!
Вибач, бро, вибач.
Де вона?
Що? Вибач за телефон.
Я не хотів…
Ти про що взагалі?
До біса телефон?
Ти щось загубив, бро?
Агов!
Пане!
Зосю!
…клієнти, просимо пройти до кас.
Зосю!
Де ж вона?
Зосю!
Мені дуже шкода.
Пане!
Вибачте.
Мені дуже шкода.
-Охолоньте, бо покличу поліцію. -Я загубив дитину.
-На вихід. -Допоможете?
Перестаньте здіймати галас.
Ви глухий? У мене дитину вкрали!
Яку дитину? Ви під кайфом?
Шуруй.
Добре.
Дідько!
Зосю!
Пане, не галасуйте.
У нас зараз набори для барбекю по акції.
Перепрошую.
-Мене хтось може пропустити? -Секунду!
Я пропущу.
Хоч і не мушу.
Проходьте.
У нас інцидент на касах.
-На вихід. -Це моя дитина!
-Ви здуріли? -Віддайте Зосю. Дайте…
-Заспокойся зараз же. -Яка ще Зося?
Ви б не впізнали власну дитину? Віддайте!
Можете швидше? Мене чоловік чекає.
Вона вкрала мою доньку!
Божевільний.
Так? А де ж її люлька тоді? Як ти її принесла сюди?
А твоя де, га?
Злодюга, працювати не по ньому. Тільки красти може!
-Дідько! -Документи на дитину є?
-Є паспорт? -Помовч! Паспорт давай.
Що ви верзете? Дитина записана в паспорті, чи що?
Ви її теж перевірятимете?
Не плач, Кацпереку.
Хіба не видно, що то хлопчик?
Так? А ви зніміть штанці та гляньте, чи то хлопчик.
Відвали, придурку.
Це моя донька, бовдуре.
Може, мене пропустите вперед?
Я вже пропустив дамочку. Я наступний.
Не бійтеся, він вас не займе.
Не бійся, ти ж приклад для сина.
Гаразд, відпустіть мене.
-Я більше не буду. -Це він?
-А хто ще? Він. -Гаразд, вибачте.
А зразу так не міг?
Міг.
От гад!
Менеджере, підійдіть до кас.
Дайте дорогу. Перепрошую.
Пропустіть мене.
-Ви не заплатили! -Мені воно не треба.
Пропустіть!
Я побіг за хлопцями!
Поліція вже їде!
Стули бісову пельку!
Привіт.
Ага.
Так.
Ми їдемо додому, так.
Татко поряд, усе гаразд.
Усе буде добре.
А бодай тобі трясця.
Оце ти став.
Кращого місця не було?
Дідько.
На перше причастя я подарую Пйотру
мінітрактор на газу.
-Він буде в захваті. -Де на ньому їздити?
У нас, поки ви своє не добудуєте.
-Він замалий. Він упаде. -Не впаде, люба.
Там є обмеження швидкості
і аварійні гальма.
Тату, тепер я знаю, у кого я такий псих.
Але він отримає його, якщо скінчить рік відмінником.
Без проблем.
-Якщо я не перестану помагати з домашкою. -Не перестанеш.
Привіт, мамо.
-Сядьте. -Не цілуватимемося?
Маєш вигляд, ніби з гори скотився.
Якби скотився, то вмер би.
Я був геть високо, коли ти подзвонила.
У нас проблема.
Садівник газон криво підстриг?
До нас іде перевірка з податкової.
Люба, але ж ми знали, що так буде.
Хай перевіряють.
У нас є певні порушення.
Які порушення?
Заборгованість із ПДВ.
Велика. Роками накопичувалася.
Як накопичувалася?
Гроші на податки зникали.
-Хтось крав? -Ні, хтось — кепський бухгалтер.
Юдіта.
От бовдур. Казав тобі не наймати її.
Коли до неї дійшло, що вона накоїла,
вона втекла.
-Чекай! -Що «чекай»?
Ти найняв її через цицьки.
Що ви маєте на увазі?
Він знає.
Наскільки велика заборгованість?
Більше мільйона з відсотками.
Твою ж…
Але це неможливо. Ми ж усе робили правильно.
Я будував цей бізнес 40 років,
і мушу все втратити через одного довбня?
-Чекай. Коли перевірка? -Сьогодні.
Що? Не може бути.
Перенеси, і ми підрихтуємо звіти.
Уже переносила. Двічі.
То… Скажи, що хтось захворів.
Ми вже всі хворіли.
То я помер.
Постарайся. Бажано зараз.
Але ж ми нічого не крали.
Їм то по цимбалах.
Щось ми можемо вдіяти?
Я вже два тижні намагаюся щось вдіяти.
Запевняю вас, я все перепробувала.
Чому ти нічого не казала?
Бо я можу піти за ґрати за те, що зробила.
Мамо.
Добре.
Ви не в курсі.
Ви на бухгалтерії не знаєтеся.
Звіти готові.
Але як ритимуться глибоко, то знайдуть усе.
Я думав, життя налагоджено.
А тепер виявляється,
ми підемо з торбами або сядемо.
Кохана?
Що з тобою?
Мамо?
Сонечко?
ШВИДКА ДОПОМОГА
Алісіє, попросіть усіх узяти вихідний.
Вони за це заплатять.
Усе спалю.
Ні чорта не отримають!
-Перестань, тату. -Що?
-Вони зараз приїдуть. -То хай їдуть.
-Облизня спіймають, у мене є права. -Не думаю.
У матері серцевий напад через них. А згадай дядька Маріана.
Фірму йому згубили.
Він виграв суд.
Через вісім років. І наклав на себе руки.
Він психічно хворий.
Кожен би втратив глузд після такого.
-Скажи їй, щоб припинила. -Я нічого не роблю.
Ти захищаєш цих чортових фашистів.
-Неправда. -Кохана!
-Ми викрутимося, хай і зі штрафом. -Ні.
Мільйон злотих готівкою нас доконає.
Не зможемо платити по кредитах і зарплатню.
Тоді вони візьмуться за майно власників.
Заберуть наш будинок, вашу землю, недобудову, машини.
Забудьте про приватну школу Пйотра.
Не лякай нас, тату.
Я не лякаю вас.
Я кажу, як воно буде! Кому яка різниця, що ми не винні?
Але, може, трохи й винні.
Коли мама вийде з лікарні,
вона сяде у в’язницю.
За що?
Ти дозволиш цьому статися?
Ні.
Про що ви говорите?
Не дозволю цим покидькам занапастити фірму.
Хоч би й заради працівників.
Ви про них подумали?
-І що ви зробите? Уб’єте їх? -Так.
Інсценуємо нещасний випадок. Спіймають — я візьму вину на себе.
-Вони пришлють ще когось. -Але тоді вже мама вийде з лікарні.
Якщо виживе.
Стули пельку!
Ти не член родини.
Вибач.
Я трохи нервую, бо моя жінка при смерті.
А я можу втратити весь бізнес.
Як ти це зробиш?
-Отруїш їх? -Ви з глузду з’їхали?
То не люди!
Хто це нишпорить по чужих документах?
Хто винюхує всюди?
Ви б так робили?
Зараз буду.
Не відходь від нас, і все буде добре.
Юдіта не втекла.
Я її звільнив.
І не жалкую.
Вона явно була поганим бухгалтером.
Але?
Але твій чоловік поклав на неї око.
А родина для мене — це головне.
І? Ти освідчився вчора?
Ні, не було можливості. Але завтра субота.
-Маєш нову роботу, і зразу одружуватися? -То й що?
Шкода втрачати такого симпатичного інспектора.
Ходімо сходами.
СХОДИ НА РЕМОНТІ
Я не їжджу ліфтами.
-Усього кілька поверхів. -Ненавиджу ліфти.
У мене клаустрофобія.
Дурію в закритих приміщеннях.
То як ми туди доберемося?
Потримаєш мене за руку?
-Ти спав із Юдітою? -Що?
Твій батько так сказав. Визнай!
Нічого я не визнаватиму!
Тату, що ти їй наплів?
Добрий день, податкова інспекція.
Ми в курсі.
Ласкаво просимо.
Вибачте, дружина вагітна.
Ми б хотіли поговорити з головним бухгалтером. Де кабінет?
Вона в лікарні.
Серйозно?
Ви тут усі такі хворобливі, так?
Два тижні добиваюся вас, а всі похворіли.
Як ви смієте?
Тату!
У мами інфаркт.
Але звіти вона підготувала?
Підготувала. Усе, що потрібно.
Люба, проведи інспекторів у кабінет.
Ти проведи. Я вагітна.
Усе готово. Слідуйте за мною.
Секунду. Підпишіть, що я попередила вас про юридичну відповідальність.
За неправдиві свідчення можуть дати до восьми років.
-Що ти робиш? -Ви праві, я не член родини.
-Мій чоловік пердолив бухгалтерку. -Не пердолив, бо я звільнив її.
-А, то він не встиг. -Помовч.
Це з лікарні.
Алло?
Зрозумів.
Дякую за дзвінок.
Їй дуже погано.
От засранці!
Вони уникали перевірки, як чуми,
але у звітах усе гаразд.
Копаємо глибше чи хай буде?
На них донесла колишня бухгалтерка, по-моєму, це помста.
Ти б її оцінив.
Блондинка, з великими цицьками.
Кави чи печива?
Та не треба було, ми вже попили кави.
А я вип’ю трохи.
Пригощайтеся.
Усе гаразд?
Дізнаєтеся про це за два тижні.
Коли прийде звіт про перевірку.
Ніколи їх ні про що не проси.
Вибачте.
Що ж.
Спробуймо їхню каву.
П’ють.
Неси ще.
Ні.
Вони щось запідозрять.
Кава непогана, зі звітами все гаразд.
Та Барбі, певно, вельми ображена, що поскаржилася сама на себе.
-Тату! -Що? Ти щось чуєш?
Ні, бо ти не замовкаєш.
ВОНИ ПІДСЛУХОВУЮТЬ
Я ще такого за все життя не бачила.
Я теж. Це шахрайство затягне щонайменше на…
Мільйон.
Знайшли таки.
Дякую за ретельні звіти.
Ми б хотіли поговорити з бухгалтеркою, коли вона повернеться.
Нічого не хочете додати?
Я б додала, але не буду.
На все добре.
Вони обісралися зі страху.
Це вже точно.
Боже милостивий, що це?
Застрягли між поверхами.
Нічого страшного.
Клич на допомогу.
Немає сигналу.
То ввімкни його.
-Я не можу тут бути. -Як я маю…
Дякувати богу.
Можете спустити нас додолу?
Можу.
Але не буду.
Я викрутив фіксатори.
Цей ліфт роками стоїть зламаний.
Чого ж ви не пішли сходами?
Сходи були на ремонті.
Та що ви кажете. Ви колись бачили сходи на ремонті?
Ні, не бачила.
ЛІФТ НА РЕМОНТІ
О боже…
Моя мама помирає через вас.
Не через нас!
Ви хотіли нас знищити.
Та тупиця наплутала з бухгалтерією і не заплатила мільйон ПДВ.
А ми через неї підемо з торбами.
От дідько.
Вони зізналися.
Зараз нас уб’ють.
Мені шкода.
Але ми нічого не знайшли.
З документами все гаразд.
Ага, ясно.
А за два тижні я стану банкрутом.
-Я все чув. -Присягаюся, нічого такого!
Випусти нас!
Я не переношу закриті приміщення!
Я теж!
Обожнюю гори!
Вас не посадять у тюрму. Я нічого не скажу.
Я не відступлю, усе буде схоже на нещасний випадок.
-Тут недостатньо високо, ми не помремо. -Помовч!
От і побачимо.
Він упав?
Мені потрібен важіль.
Щось міцне. Якісь докази.
То на свого прутня глянь.
Свій я вже бачив.
-Скажи, щоб знімав штани. -Поцілуй мене в дупу!
Ні.
Це вона тебе туди поцілує.
А я сфотографую.
Якщо ви покажете звіт, я покажу фотки.
Та напевно.
От лайно.
Труси знімай!
Не здавайтеся, пані!
Це офіційний наказ.
Прошу, зупиніться.
Зараза.
Пані, я нічого не відчуваю. Це нормальна, фізіологічна реакція.
Бери його до рота.
Я його за яйця тримаю, тобі цього мало?
Тату!
На хвильку, лише для фото.
Воно зараз обірветься!
От і добре.
Разом зі мною обірветься!
Прив’яжи мотузку до чогось важкого!
Твоя жінка відмовляється від співпраці.
То переконай її!
Юдіто?
Я пішла сходами,
бо ліфт не працює.
От холера.
Я прийшла, щоб вибачитися.
Бери до рота,
бо всі згинемо.
На тобі.
Дякую, пані.
Ви мене вкусили!
Перепрошую, я не винна.
Агов, покусаний!
Прив’яжи її до себе щонайміцніше. Швидше!
Зараз? Я не можу, мені боляче. Я не знаю, як!
Зараз, трясця тобі!
Просто зараз!
Дякую.
МЕР
За небуденну хоробрість,
виняткову громадянську позицію
і героїчну операцію з порятунку.
Дуже вам дякую.
Це вам.
Мої вітання.
Дякую.
ГРАМОТА
Це вже занадто.
Від заступника міністра до директора галереї мистецтв.
У міністерстві я був лише начальником відділу.
Це ваш новий керівник, прислали з міністерства.
Пане директоре,
мене не присилали,
а призначили.
Звучить так, ніби мене в посилці «прислали».
У посилці? Ні, шановний колего.
Вас прислали електронкою.
Я вже піду. На все добре.
Що розвішуєте?
Я піду за гачками.
Може б ви воду закрили?
За неї гроші платять.
Прошу вас, вийдіть.
І чого ти плачеш?
А відколи ми з вами перейшли на «ти»?
Вибачте, пані.
То чого ви плачете?
Я втратила з ним цноту, а тепер і роботу.
З новеньким? Симпатичний.
Ми познайомилися на вечірці моєї кузини Оли.
Вигулькнув там нізвідки зі своєю білосніжною посмішкою.
Не знаю, хто запросив його.
Світ навколо зупинився.
Він міг би замутити з будь-ким, але вибрав мене.
Було боляче.
Але я закохалася і знайшла свого судженого.
Сказав, що подзвонить завтра.
Я тиждень ходила з телефоном.
Спала й пісяла з ним, доки не дійшло, що це намарно.
І ось він на моїй роботі, де я роками працюю.
Він мене викине,
бо я не переношу його селюцькі погляди на мистецтво.
От гівнюк.
Знаєте, як часто я думала про нього відтоді?
-Скільки вам було років? -Щодня!
Сімнадцять!
Усе буде добре.
Укажемо тому гівнюку на його місце.
Ми?
Чекай.
Візьми й налий йому в каву.
Що це?
Проносне для моїх корів.
Як подіє, реактивна тяга закине його у Швецію.
Ні, пані Зосю, не піде.
Візьми. Покажи, хто тут голова.
Що це змінить?
Усе. Прикінчиш того мудака.
Хай не дере сраку до неба.
Перепрошую?
Мужики — гівнюки й брехуни.
Але що така молода кобила може знати про життя?
Пані Зофіє!
Я мушу доповісти директорові про вашу поведінку.
Тому, хто збив тобі цноту.
Я повернулася.
Це добре.
Пан директор хоче зняти Мію Стеллу.
Правда?
То пан директор не в курсі,
що нам доведеться виплатити значну компенсацію?
Якось викрутимося.
Наступна буде дешева, але масштабна.
Чому ти проти? Ці фото виставляються по всьому світу.
Перепрошую, але «тикати» мені можуть лише мої коханки.
Тож, пані, зніміть те, що повісили.
Мія Стелла.
-Одна з найважливіших фотографок… -Фотографок.
То, може, і мені сфотографувати свого прутня, назвати фото
«Літній день за книгою Пруста» і прославитися.
Ой лишенько.
Вибачте.
Чи бажає хто-небудь кави?
Ні!
Так, будь ласка.
Я із самого ранку мрію про каву.
Дякую, Зофіє.
Він хоче кави.
Хто «він?» Господь?
Кобилка.
Та кава заміцна.
Зосіною кавою можна слонів убивати.
Я сам вирішу, заміцна вона чи заслаба.
От ваша виставка — заслаба.
Що ж таке сильне здатне її замінити?
Кому потрібне псевдомистецтво від істерички?
Я так розумію, пан директор знається на істеричках.
Навпаки.
Мої знайомі були задоволені.
Це навряд.
Окрім тих, хто не трахається.
Кави?
Із задоволенням.
А нам наллєш?
Звичайно.
Перепрошую.
За скільки ви маєте попередити?
Спитайте у відділі кадрів.
А що ж ви повісите замість Мії Стелли, пане?
Народне мистецтво.
А точніше?
Джексон Поллок.
Досі там сидить?
Ага.
Ти там живий?
Принесла одяг і дезодорант.
Тут є душ, якщо потрібно.
Ходімо.
Можна мені пакет?
Це дуже дорогий костюм.
НЕ ПАЛИТИ
Зі мною ще такого не було.
Що ж, ви, директоре, відтворили
відомий перфоманс Мії Стелли 1999 року.
Візерунки на підлозі.
Я завжди знав,
що сучасне мистецтво — це лайно.
Ти ж мене не впізнав?
А повинен?
Думаю, повинен.
Нагадай, бо не пригадую.
Вечірка в Оли.
Оли Ковальської.
Ковальська…
Щось не пригадую.
Я втратила цноту з тобою на тій вечірці.
Слухай, повір мені…
Я…
Ні, не силуй себе.
Це було давно.
Так.
Боже, це ти!
Ага.
Це я.
Дала тобі свій номер.
Думала, ти подзвониш.
Який неймовірний збіг.
Слухай, я хотів подзвонити…
але поклав записку з номером у…
кишеню і…
мама випрала штани наступного дня,
а там була записка.
Я чекав на тебе все своє життя.
Ходи до мене.
І ти не знімеш виставку?
Не зніму.
Привіт, любко.
Ти в курсі, що той мудак звільнив мене після 30 років роботи?
За що?
Я головна підозрювана, бо подала ту чортову каву.
Тому гівнюку це так не минеться.
Куди ти це несеш?
Директор наказав зняти.
Я за кавою.
Ніякої кави.
Чай.
Що ти робиш?
Замовляю чай.
Що це таке?
Народне мистецтво. Уранці доставили.
То вчора ти збрехав, коли пообіцяв не чіпати виставку?
Не все так просто.
Ненавиджу вас!
Нас?
Ти втілюєш усе, що я ненавиджу.
Учора ти мене любила.
Тепер я себе ненавиджу.
Ми якось усе владнаємо.
Ти з касти потворних,
тупих і нудних свиней.
Піклуєшся лише про гроші.
Чекай-но.
Я раніше був держслужбовцем.
І чим займався?
Відповідав за озеленення.
То вали косити свою траву!
Не вказуй мені, що косити!
Ти нічого не тямиш, тебе цікавить лише твій вібратор.
Мій вібратор розуміється на культурі й траві ліпше за тебе.
Особливо на траві.
Я тебе по губах прочитала.
Яких губах?
Опущені кутики — значить, свиня.
З купою комплексів, без сексу й знань літератури.
Мої не опущені.
І комплексів немає.
-Ти просто тупо нудний. -А ти просто тупо тупа.
Як можна взагалі голосувати за цих мужиків?
Ці селюцькі обличчя, пивні животи, прищі.
Якби ти хоч розумівся на мистецтві, не голосував би за них.
То голосуй за партію моделей. Теж буде круто.
Баба з вусами, що важить під два центнери,
завжди проголосує за заборону абортів!
Чекай!
Як пов’язані аборти й народне мистецтво?
Тут усе пов’язано.
Ти й надалі вдаватимеш дурня?
Вічно я тебе не могла любити.
Якби ж ти подзвонив.
Але для таких паскуд, як ти, жінка — то використаний презерватив.
Я одружений три роки.
Тобто я зараз розлучаюся.
Облиш виставку Мії Стелли,
бо розкажу твоїй жінці, що ти тричі мене виграв.
Не думаю, що вона сильно здивується.
Яка жінка може тебе покохати?
Може. Ти.
Ти розтрощив Ісусом телик за 15 штук!
Тебе звільнено!
Що? Це я зробила?
Ти мене підбила.
Прошу, перестаньте знімати!
Чому б не повісити Мію Стеллу з одного боку,
а народні штуки — з іншого?
Як ти уявляєш, оргазми виглядатимуть навпроти Ісуса?
Оргазми?
Я думав, що це просто такі звуки.
Але з моїми оргазмами все гаразд.
Твоїми?
Мія завжди просить організаторів надати запис.
Так і знав, що чув це раніше.
Облиш Ісуса!
Я вже, курва,
надивилася на вас!
-Надивилася! -Облиш її!
Надивилася!
Не виймай,
бо стечеш кров’ю.
Зараз нам допоможуть.
І ти обіцяєш,
що не чіпатимеш виставку?
Правду сказати?
Так.
Кохана, що таке?
Нічого.
Уже майже.
Цього разу точно вийде.
Я не можу.
-Але чому? -Вибач.
Поліція. Відчиніть, будь ласка.
Так?
Відійдіть, будь ласка.
Ви незаконно проживаєте у квартирі цієї пари.
Як це «незаконно»?
Ви підписали договір оренди два роки тому, заплатили тричі й на тому все.
Неправда.
У нас іпотека на квартиру, ти розумієш?
Ми змушені платити два кредити тепер! Нас скоро виженуть.
Вона змінила замки, ми зайти не можемо!
Збирайтеся, пані.
Ні.
Бачите?
-Нам що, виносити вас? -У мене дитина.
Яка дитина?
Мала.
Не може бути.
Моя жінка не може завагітніти через нерви,
а ти тут дітей родиш?
Я не винна, що вона безплідна.
Відпусти її!
-Не переходьте на особистості. -Я не знаю вас особисто!
Пустіть, бо я почну давати здачі.
Моя жінка ні в чому не винна.
Прошу вас вийти.
-Але це наша квартира. -Ви мене не почули?
Добре.
Нам усім треба заспокоїтися.
Нам треба якось розібратися з цим.
-Розбирайтеся в суді. -У суді? Три чортових роки?
Поможіть!
Заспокойтеся.
Мене звинувачують у нападі на поліцію.
Можу сісти на 5 років.
Продаймо квартиру.
Хто її купить із мешканкою?
Покупець її виставить.
Або ми туди переїдемо.
Це газова служба. Перевіряємо труби й лічильники.
Користуєтеся газом?
Зайти можна?
Ні.
-Але нам треба перевірити… -Ні!
Усе.
Працює.
Тримайте.
Панове, може, за достойну оплату
поможете панянці виїхати звідси?
Та ні.
Ми в бруд не ліземо.
Бувайте.
Поліція. Що тут коїться?
Боже, ідіть уже до суду.
-Поцілуй мене в дупу. Я живу тут. -А чого ти дзвонив?
Не «тикай» мені.
Я дзвонила.
-Мене хочуть убити. -Так.
Але ми лишаємося людьми.
Вас притягли до відповідальності, так?
Тобі ж є де жити?
Чи ти живеш у зачуханому хостелі?
Чи ви не знаєте, що таке «приватна власність»,
чи не чули пісню «То моє»?
Чули таку?
Вони нам не поможуть.
Ні, бо це не їхня робота.
-У кайданки його? -За що?
Ми тут живемо.
Нащо ви тут?
Це ненадовго.
Я люблю тебе.
Я тебе теж.
Дуже сильно.
Тікай. Це моє ліжко.
Поколихай його.
Сама колихай.
Злазь, тебе всі сусіди можуть бачити.
То й що?
Ти геть здуріла?
Я танцюю, коли нервую.
Це я розумію. А голою це робити обов’язково?
Так.
Дуже смішно.
Могла хоча б за гроші це робити.
Нащо?
Щоб заплатити мені за квартиру.
Злазь.
Слухай.
Можемо поговорити?
Говори.
Нема сенсу.
Я нікуди не дінуся й заважатиму тобі.
Поб’єш?
-Ні. -Твоя жінка мене вдарила.
Вибач.
-То як ти мені завадиш? -Ну…
Буду тут.
То, може, ти заплатиш чи виїдеш?
Мені й тут добре.
Ти не розумієш, що так не можна?
-Зі мною вже так добре не буде. -Але куди мені йти?
-Деінде. -Я не хочу.
Чорт! І як із тобою взагалі говорити?
Я не знаю, куди мені йти.
-То лишайся й плати. -Нема грошей.
А в мене немає грошей на дві квартири!
У нього є батько?
Це довго триватиме?
Погодуй його.
Нема чим.
То сходи й купи.
Я не вийду звідси.
Я теж.
Може, ти б нарешті вділася?
Ти хоч іноді носиш одяг?
Через що ти знову нервуєш?
Так, кохана, усе гаразд.
Хтозна, коли оця здасться.
Ми ж не знали, що вона прибацана.
Вона, може, психічна, та як хтось узнає, ми її не викинемо.
Ні, вона непохитна.
Я заліз у її ліжко, а їй усе одно.
Добре, бувай.
Так не піде.
Не хочеш чпокатися?
Це краще робити з коханим.
Ти гадаєш, як ми переспимо, я дозволю тобі лишитися?
Так.
І?
Що?
-Ні, не сьогодні. -Сьогодні.
У мене місячні.
То й що?
Гей!
Китоподібні — ссавці, які ведуть цілком водний спосіб життя.
Подивимося фільм про китів?
Кити або секс.
Є інші пропозиції?
Ні.
Синій кит, що сягає понад 35 метрів у довжину
і важить до ста тон, є найбільшою твариною на Землі.
Більшою за динозаврів…
Я поки виберу китів.
…їхнє серце розміром із невеликий автомобіль.
Як називається твоя хвороба?
Я не тупа.
-Я кажу, що ти хвора. -Я школу закінчила.
Та хоч аспірантуру!
Ти все одно бахнута на голову.
Нащо ти так кажеш?
Ти стоїш гола перед незнайомцем, пропонуючи секс або документалки.
Через що ти знов нервуєш?
У тебе є якісь гроші?
300 злотих соцдопомоги.
То як ти планувала нам платити із самого початку?
Брат присилав.
-Більше не шле? -Шле трохи.
А чому ти не платиш нам?
Я плачу за їжу й телефон.
-На біса тобі телефон? -Брату дзвоню.
-Де він живе? -В Ірландії.
То скажи, щоб приїхав і забрав тебе.
Він не приїде.
Чому ні?
Він мене соромиться.
Дай свій телефон.
Я тебе не чіпатиму, просто дай мені телефон.
БРАТ
Алло?
Вітаю, Яблонський із Польщі мене звати.
Тобто моє прізвище Яблонський, я дзвоню щодо вашої сестри.
Так?
Бачте, ваша сестра орендує квартиру,
але вона не платить за неї вже…
Я безробітний. Знайду роботу — вишлю гроші.
Добре, але, розумієте…
Я посилав їй гроші, а вона все шльондралася.
Як не платить — візьміть її собі.
Я посплю на дивані.
У тебе встав.
-Я не контролюю це. -То добре.
Не добре, я одружений.
Я лежу поряд із красивою оголеною жінкою.
Я красива?
Ти неймовірна.
Ти не вмієш брехати й ти бідна.
Бачиш, яке різнокольорове?
Як тиранозавр каже?
-Отак! -Пйотреку?
Пйотреку!
Вона ходила на роботу, але її вигнали за спізнення.
Шеф на неї накричав, вона роздяглася і…
Вона отримує 300 злотих соцдопомоги й дещо від брата,
але вона, очевидно, може працювати й жити самостійно.
Хочеш її вдочерити?
Не верзи дурниць.
-Ти переспав із нею? -Та ні.
Вона красива.
І струнка.
Ви спите в одному ліжку?
Усе не так. Я маю дошкуляти їй, а не спати з… тобто біля неї.
Мені її шкода.
Чи я маю її бити?
Вона, може, і хвора, але піклується про малого.
Не вірю, що ти їй не вставив.
Ти ж хочеш, ні?
-Я ж нормальний мужик. -То чому не вставив?
Бо ти засмутишся.
Вибач.
Вагітність у китів триває близько року.
Вони народжують одне дитинча вагою від двох до 3 тонн.
Матері в китів, як і в людей, завжди лишаються поруч зі своїми дитинчатами,
щоб наглядати за ними й захищати їх.
Коли китеня смокче свою матір…
Можна зайти?
Боже, заходь, звісно!
-Де вона? -Тут.
-Я знаю, як бути. -Тихо!
Я записала її в дім матері й дитини.
При монастирі.
Завтра вранці приведу матінку-наставницю.
Не погодиться.
То переконай її.
Може, ти переїдеш?
Спатимемо в її ліжку, вона й поступиться.
Це наше ліжко.
У нашому ліжку.
Чи ти геть здурів?
-Тобі сперма в голову вдарила?! -Це вона так нервує.
Чудово! А я так радію й розслабляюся!
-Коли то було? -Ходи-но сюди.
Отакої!
-Яка красуня. -Та годі тобі.
-Ти спала з моїм чоловіком? -Так.
-Багато разів? -Припини!
Кілька разів.
-Сподобалося? -Так.
Та вона ж бісова навіжена!
Кохана!
Я тебе розумію. Я старша за неї й не така красива.
Я кричу на тебе і останнім часом геть не хочу сексу.
Я думаю лише про дітей, яких не можу мати.
Але якщо останні 10 років
для тебе щось значать…
-Значать! -То зберися докупи.
І вибирай.
Що вибирати?
Я прийду завтра з матінкою. Рівно о десятій. Подумай про це.
Маю тобі дещо сказати.
Ми знайшли тобі місце.
Там про тебе безплатно піклуватимуться черниці.
-Ні. -Так я і знав.
-Просто подумай. -Ні.
-Чекай. -Ти не можеш.
-Що не можу? -Покинути мене.
Я не кидаю тебе.
-Я провідуватиму. -Ти кохаєш мене!
Я кохався з тобою.
-Я й не знаю, що то було. -Ні! Ти не можеш!
Відчепися!
Ти казав, що треба спати з коханими.
Збрехав!
Я не кохаю тебе.
Уперед!
Витанцюй усе.
Відірвися!
Я спакую дитячі речі, бо ти виїжджаєш.
Сюди, прошу.
Я хотіла ще раз подякувати вам…
ПОЛІЦІЯ ПАРАМЕДИК
Є свідки?
Нікого.
Це я винен.
Вона була хвора.
Вона наклала на себе руки, бо знала, що я не піду із сім’ї.
Так, нам повідомляли про її голі танці.
Ми збиралися втрутитися.
Ви знаєте, хто батько?
Так.
Я.
Облиш уже! Ще ніхто не перемагав кротів.
А я переможу.
Глянь, що коїться в Януша.
Вони поновлюють обітниці.
От тупня.
Чого тупня?
Якщо він її любить…
Так? Вона його не любить.
Тому й покликала ксьондза.
Звідки ти знаєш?
Брат прислав. Жоден кріт не виживе.
Я розберуся.
Ах ти, сучий сину!
Дзвонімо в поліцію.
Він сам із поліції.
На тебе, курва, напали у власному домі.
Він уб’є когось наступного разу.
Чуєш,
мені шкода.
Хотів перед вами вибачитися…
Перед дружками з поліції вибачишся.
Чекай.
Я можу дати тобі в морду просто так?
Так.
Ходімо вип’ємо.
-Він не зайде в мій дім! -Добре!
Ідіть пограйтеся.
Якщо там є
якісь збитки…
Щось розбилося, то я
заплачу.
Та ні, от як би ти дійсно добряче врізав, а так…
Ти вибач.
Ага.
Жінка хоче мене кинути.
Вона пердолилася з босом.
А я взнав.
Випадково.
І…
Я їй пробачив.
Ми влаштували вечірку на честь поновлення обітниць.
А ти її спаскудив.
А бос був на вечірці?
Ні, вона ж пішла звідти.
Бо якби він там був, ти міг би його налупцювати.
Знаю.
Вибач.
Полагодив.
Нову «шкоду» купили.
Молодці.
Ага.
Ромеку!
Ви переїжджаєте?
Капець!
Не може бути.
Ти знову палиш?
Могла б побути ще два дні.
Може, не могла.
Ага, точно.
Мала 365 днів на свої вибрики, а вибрала новорічну ніч.
Тату, які в нас є феєрверки?
-Ніяких немає, доцю. -А купиш?
Ні, не куплю. Ти ж знаєш, тварини бояться феєрверків.
Щороку у 200 собак стає серце.
Ні в нас, ні в сусідів нема собаки.
-А є феєрверки. -У нас є морські свинки.
Вони не бояться.
Звідки ти знаєш? Ти питала в них?
Немає значення, чи бояться. Я ненавиджу феєрверки.
Купка придурків радіє, бо всі стали на рік старші.
-Можемо купити маленький… -Ти мене чула, сонечко?
Феєрверків не буде.
ЛЕГАЛЬНІ ФЕЄРВЕРКИ
-Дядьку! -Привіт, мала!
Слухай, я привіз такі відпадні феєрверки, що сусіди повік не забудуть.
-Усі, які не продав. Дай п’ять! -Ура!
Я забороняю.
Тату!
Кицю, як тваринки на це реагуватимуть?
-Та як завжди. -Як це?
Вони втечуть.
-Я забороняю, зрозуміло? -Розслабся, Кшисю. Не буде феєрверків.
Привіт, братику.
Співати хоч можна?
Якщо ти заспіваєш, я втечу.
Мою жінку геть розполовинило Сяють очі, вона моя дружинонька
Вона — мати, курва і свята Я б краще іншу взяв, як хто спита
Ух ти!
Наші предки завжди це співали, як напивалися.
А йому начхати на тварин.
Хочеш підпалити гніт?
Мені треба змінити підгузка.
Добре, мамо.
Твоя лярва втекла, тож тепер ти бабратимешся в моїх сцяках.
Не кажи так про мою маму.
Що це за така країна?
Навіть на Новий рік не випав сніг.
На її місці я б теж тебе кинула.
Але не малого.
Мама повернеться.
Починай звикати, що не повернеться.
І тоді зненацька стовпи білого диму починають куритися з-під землі.
Вони всі розбіглися в паніці, а ксьондз ускочив у свою машину.
Розкажи, що далі було.
Його відправили в нокаут.
Серйозно?
Він вибачився.
Кшисю, то чого ж ти мене не покликав?
Ми помирилися. Усе добре.
Його жінка кинула.
Сьогодні.
Відважна дамочка. Полетіла з коханцем на Маврикій.
Чекай-но.
А ти звідки знаєш?
Ми спілкувалися.
Про що? Про своїх недолугих чоловіків?
Просто супер!
Можна вийти надвір?
У машині є вдесятеро кращі.
Ну, добре.
Але небагато.
Вибирай сам.
Але, Кшисю,
не бери з драконом.
Чого приїхав?
Провідати рідних.
Правда?
Пам’ятаєш, як я порвав на тобі колготи?
-Не хотіла їх знімати. -І зараз не хочу.
А хтось пропонує?
То було давно.
Не так і давно.
-Гаразд. Ми раз переспали. -Не раз.
Раз за разом.
Тоді я не була заміжня.
Ні, звичайно.
Мій брат — хороша людина.
Так, хороша.
Але хороші люди не дуже вдатні в ліжку.
Добре, почнемо з малих.
Тату!
Підпалювати треба в пляшці!
-То піди й знайди пляшку. -Цього добра в нас повно.
У цього пацана науковий ступінь, але він просто дурбецало.
Якого біса?
-Ти мені дім спалити хочеш? -Що ти, Януше. Вибач.
Забий. Наступного разу підіймай вище.
Слухай, я б компенсував будь-які збитки.
Я поняття не маю, як то робити. Це брат привіз.
Той, що шпекав твою жінку?
Звідки ти знаєш?
Ми заробляли гроші, а наші жінки підбадьорювали одна одну.
Гадали, хто перша насмілиться піти в нове життя.
І моя зараза зробила це!
Браво! А наша страховка покриває спалення сусідського даху?
А вона покриває вмовляння дружини сусіда покинути його?
Або трахання з моїм близнюком?
-Це брехня. -Точно?
То хто тобі колготи порвав?
І правда. Точно не ти!
Агов, ви ж тоді не були одружені.
Але ми, у біса, були заручені!
Я вас познайомив!
Так і є.
Ми ж не сваримося, так?
І вряди-годи кохаємося, якщо ти не втомився.
Та заради бога! Я ж сам заробляю гроші! Коли мені відпочивати?
То відтепер мені тебе на люстрі шпекати з потрійним сальто?
Трохи запізно, бо я йду від тебе!
Що? Кицю? Ти напилася, чи що?
Та годі вам, народ, припиніть.
Ти ж просто шльондра, знаєш?
Ну?
Дай здачі, мудозвоне!
Не парся.
Я поговорю з нею. Усе владнається.
Вона не піде, от побачиш.
Щось сталося?
Мама злиться?
Ні, сонечко. Усе гаразд.
Клас!
-У нього кращі за твої. -Мамо.
Кращі чи ні?
Ні.
У нього все краще.
Навіть жінка є.
Тільки нічого не кажи.
Іди в підвал і чекай на мене.
Тату, я ж хочу подивитися!
Ти батька чув? Ану, шуруй звідси!
Біжи в підвал.
-Але… -Слухай тата!
Триндець.
ШВИДКА ДОПОМОГА
КРАЙ
Переклад субтитрів: Наталка Дяченко