Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ПОДІЇ, ЯКІ ВИ ПОБАЧИТЕ, ВІДБУЛИСЯ В НАДУНҐЕТІ 3 РОКИ ТОМУ.
НА ПРОХАННЯ ВЦІЛІЛОГО ІМЕНА БУЛИ ЗМІНЕНІ.
РЕШТА ІСТОРІЇ ВІДПОВІДАЄ ДІЙСНОСТІ.
Вітаємо в спецвипуску передачі «Розсекречені злочинці».
І я її ведучий - Валусімбі Джош.
У цей день 18 місяців тому в Мутундве жорстоко вбили родину з восьми осіб.
За два дні іншу родину з 4 осіб з Натеете, не пов’язану з попередньою,
також убили в подібний жорстокий спосіб.
Те, що тоді здалося двома випадковими злочинами,
пізніше виявилося лише початком однієї з найгірших,
якщо не найгіршої, серії вбивств,
які ми бачили в цій країні.
Кілер, якого ЗМІ охрестили «убивцею з недопалками»,
безжальний і, схоже, не має мотиву.
Він нічого не забирає в жертв,
але відомо, що він завжди залишає щось по собі.
Фільтр від сигарети біля тіла зазвичай у крові жертв.
Але найцікавіше те, що він завжди залишає свідка.
Одну людину він ніколи не чіпає.
Зараз у нас 14 свідків,
але ми так і не наблизилися до того, щоб установити його особу.
Щоб розібратися в думках цієї…
Ні, не тварини, бо вони вбивають заради їжі.
Сьогодні до мене приєднався кримінальний психолог -
професор Махмуд Салі.
-Вітаю, професоре. -Дякую, що запросили.
Будь ласка, розкажіть коротко, хто ви й що робите.
Я невробіолог,
професор Університету Макерере,
а також автор книжки «Щасливе місце».
Останні 20 чи навіть 23 роки
я вивчав поведінку людей…
МАМА
…на основі генів, нейрорецепторів, дофаміну.
Отакі непогані речі.
Чудово.
Перейдімо до запитання, яке в усіх на вустах.
Чому? Навіщо це робити? Який мотив?
Скорпіон намагається перетнути річку.
-Це що…? -Притча.
Скорпіон намагається перетнути річку.
На тому ж боці річки, що й він, скорпіон бачить жабу,
повертається до неї й питає:
ПРОФ. МАХМУД САЛІ
«Можеш мені допомогти й перевезти через річку?»
Але жаби - обережні істоти,
тому вона каже скорпіону:
«Я б перевезла тебе через річку,
але не можу, бо ти скорпіон.
Ти можеш ужалити, і я помру».
Здивований скорпіон відповідає:
«Але навіщо мені тебе жалити,
якщо я їду на твоїй спині?
Так ми підемо на дно й обоє помремо.
Мені немає сенсу це робити».
Тож жаба це обміркувала й зрозуміла, що він правий, тому сказала
«Застрибуй мені на спину - перевезу тебе через річку».
ПРОФ. М. САЛІ
І вони дуже мирно вирушили в дорогу.
Але десь на середині річки
скорпіон починає божеволіти,
скаженіти.
Він жалить жабу.
Шокована жаба, помираючи,
обертається, дивиться на скорпіона й питає: «Навіщо?
Скорпіоне, чому ти мене вжалив?
Тепер ми обоє помремо».
А скорпіон каже: «Така моя природа.
Я жалю…
ВАЛУСІМБІ ДЖОШ
…Ось що я роблю».
Навіщо я розповів вам цю історію?
Іноді просто немає причини.
Особливо в справі, де жертви не пов’язані між собою.
Без взаємозв’язку жертв…
Ти в порядку?
Так, усе добре.
А ти в місто їдеш?
Так, туди.
Підкинь мене до міста.
Ти сам?
Так, сам.
Гаразд.
Можеш підняти худі й обернутися навколо?
Вибач, що?
Навіщо?
Зброя, ножі.
Знаєш, що тут десь є маніяк?
Так.
Хочу переконатися, що ти не поганець.
До того ж, я поліцейський.
Добре.
Гаразд, досить.
До речі, крута сумка.
-У мене така сама. -Дякую.
Сумку?
Добре.
-Тут тільки кілька курток, білизна. -Ну годі, цього досить.
Якщо не сидітимеш із нею, то гаразд.
-Ага. -Клади назад і сідай.
Добре.
Не хвилюйся. З ним усе добре.
То чому він…
Чому він у наручниках? Він небезпечний?
Схожий на небезпечного?
Це лише запобіжний захід.
Повір, стандартна процедура.
Якби сидів позаду, мабуть, і тебе б закував.
БІЛИК КРОЛИК
Ну ж бо, сідай.
Потягни.
Ні, не фіксатор. Ти…
Тягни.
Гадаю, час уже полагодити.
Розслабтеся. Заспокойтеся. Насолоджуйтеся цим днем.
У мене є із собою книжка,
і вона називається «Щасливе…
…вона також допоможе зрозуміти,
як стати щасливішими в житті.
Професор Салі каже,
що його книжка стане відповіддю…
Що…? Вибач.
Так, Бобе?
Я добре. А ти як?
Ні, це неправда.
Може, поговори з капітаном.
Він сказав мені лише забрати свідка звідти,
і саме це я й зробив.
Бо я вже їду.
Чому не відправиш кількох хлопців в уніформі? Вони будуть раді.
У нього не було посвідчення.
І він не говорить.
Надіслав тобі його фото у WhatsApp.
Навіщо б я надсилав фото його ніг? Звісно, надіслав фото обличчя.
Ти знаєш, що я маю бути у відгулі?
Та годі.
Чому б тобі…
Буду там приблизно за годину.
Без проблем.
-Вибач. -Ні, усе гаразд.
-Можна позичити…? -Звісно.
-Треба сказати мамі, що я в порядку. -Так, добре.
Заблокований.
Нуль, один.
-Нуль, один. -Нуль, шість.
Нуль, шість.
-Нуль, дев’ять. -Ага.
Нуль, один, нуль, шість, нуль, дев’ять.
Добре, дякую.
Мамо?
Так.
Це Джім.
Так, Джім.
Так, я в порядку.
Телефон не із собою.
Так, телефоную з номера друга.
Мамо.
Ти мене чуєш?
Так, я казав, що в мене немає телефону із собою.
Цей я позичив у друга.
Мамо, ти забула випити таблетки?
А вчора?
Ні, я не забув зателефонувати. Просто…
Алло?
Алло? Мамо?
Алло?
Думаю, погана мережа.
Дуже дякую.
Отже, Джім.
Скорочено від Джіммі?
Ні.
Просто Джім.
-Знаєш, як комік Джім Керрі. -Джім Керрі?
Ніколи не чув. Він відомий?
Так.
Дуже відомий.
Зіграв у кількох справді кумедних фільмах 90-х.
«Ейс Вентура», «Маска», «Брюс Всемогутній».
Смішний хлопець.
Слухай, він якийсь злочинець?
Хто? Джім Керрі?
Ні, я про нього.
Дуже сумніваюся.
Це не працює.
Треба серветка чи щось таке?
Є пов’язка.
Так.
Було б чудово.
Що з тобою сталося?
Це…
довга історія, друже.
Люблю історії, і в нас є час.
Знаєш вислів:
«Жодна добра справа не залишається безкарною»?
-Так, чув. -Добре.
Ти б назвав те, що я тебе підібрав, добрим вчинком?
Так, дуже добрим,
і хай Господь благословить тебе за це.
Гаразд, розповім тобі історію.
Коли мені було десь вісім, у мене була подруга на ім’я Сюзан.
Пам’ятаєш шоу «Diff’rent Strokes»?
Телепередача з 80-х.
-Так. -З темношкірим малюком. Як його звали?
-Арнольд… -Арнольд…
-Арнольд Джексон. Так. -Так.
Вона була копією Арнольда Джексона.
Була на два роки молодшою за мене, але на вигляд була на п’ять років старшою.
Ми з братиком грали з нею в бладу,
бо на районі не було інших дітей нашого віку.
-Ти ж не знаєш бладу? -Ні.
Давай розповім.
Блада - популярна гра в Східній Африці на початку 90-х.
Невідомо, хто її видумав, та популяризувала Елізабет Наґґаї.
Як і в стрибках через скакалку, треба мати три гравці.
Два гравці стають навпроти й зав’язують мотузку на щиколотках.
Один чи кілька гравців стають перед мотузкою й по черзі стрибають у неї.
Мета гри - не приземлятися на мотузку.
Якщо приземлитися на мотузку, міняєшся з тими, хто її тримає.
Якщо стрибнув усередину, мотузку піднімають вище.
Якщо в тебе виходить і мотузку підняли до пахв,
тоді стрибаєш на одній нозі.
Двоє гравців із країв натягують мотузку навколо однієї ноги,
а ти маєш стрибнути всередину й не приземлитися не неї.
На жаль, сьогодні більше ніхто не грає в цю гру,
бо її не можна завантажити.
Отже, тато Сюзан працював на пошті Уганди,
що тоді було непоганою роботою.
Так.
Однак,
коли помер батько Сюзан,
вони з матір’ю мусили переїхати в наш район.
Вона, мабуть, була єдиною на районі, хто мав телефон.
Це були 80-ті, ясно?
Навіть дуже багаті люди мали замовляти телефонну розмову заздалегідь,
тож можеш уявити.
І так зрозуміло,
що її маленький будинок став наче туристичною пам’яткою.
Люди постійно приходили, щоб скористатися телефоном,
а дехто навіть просто подивитися на нього.
Напередодні Нового 1988-го року
лив сильний дощ.
Грім і все таке.
Надворі був жах.
Старенька, приблизно 60-ти років,
мокра наскрізь,
ходить районом, стукаючи в усі двері.
Я думав, що вона шукала прихистку,
і в будинку лише я не спав,
тому, звісно, я не відчинив.
Але я спостерігав.
Крізь вікно бачив, як вона ходить від будинку до будинку.
Зрештою вона опинилася перед будинком матері Сюзан.
Як розумієш,
більшість відчиняє незнайомцям, лише коли бачать користь для себе.
-Ага. -Багато хто із сусідів не хотів відчиняти.
Тож вона дійшла до будинку матері Сюзан.
Наступного ранку ми прокинулися на місці злочину.
Під час зливи хтось убив чотирьох людей.
Одну людину задушили,
а інших трьох - зарізали.
Будинок матері Сюзан
був порожнім.
Розумієш, злодії
скористалися шумом дощу, щоб приховати свої дії,
і майже спустошили
половину району.
А старенька?
Старенька
була частиною цього плану.
Як наживка.
Може, мама Сюзан вирішила, що стара хоче скористатися телефоном. Не знаю.
Вона відчинила милій старій жінці,
і постраждала за це.
Злочинці використовують невинну зовнішність, щоб люди відчиняли.
Мама Сюзан відчинила двері й поплатилася за це життям
Мораль цієї історії -
не завжди варто чинити добро.
Це стосується й тебе.
Справді? Мене? Що?
А що зі мною?
Не проти, якщо закурю?
Дідько, забув сигарети.
Отже, у нас тут розгулює «вбивця з недопалками».
Аж раптом ти,
молодий чоловік із невинним виглядом і травмами, наче після бійки.
Не знаю, що подумала б мама Сюзан,
але в мене є теорія.
То ти кажеш, що я прикидаюся кимось іншим?
Я цього не казав.
Просто ти дуже нервуєшся через свою історію.
Мабуть, ти хочеш почути мою теорію.
Слухай, друже,
я не злочинець, розумієш?
Я просто…
хлопець, якому не пощастило.
Останні два дні моє життя було,
не доберу кращого слова, божевіллям. Чесно.
Щасливці зазвичай усвідомлюють, що їм пощастило, коли стає надто пізно.
Ось ти, наприклад.
Мабуть, тиждень тому був у кращому положенні,
але зрозумів це тільки сьогодні.
А коли настало сьогодні,
уже не можеш мати те, що два дні тому.
Досі вважаєш, що твоя історія надто довга, чи хочеш почути мою теорію?
Якщо раптом мій блискучий значок був недостатньо блискучим.
Гаразд.
Ось що сталося.
Минулого тижня, у середу…
Ні. У вівторок? Середу? Була середа.
Був у своїй квартирі,
намагався завершити малюнки для роботи.
Я карикатурист у щотижневику «Кампала»,
і ми створюємо справді божевільних,
цікавих персонажів.
Гаразд.
Ага.
Я думаю, що хтось вдерся до мене й накачав наркотиками чи щось таке,
бо я прокинувся
в якійсь невідомій будівлі, прив’язаний до стільця,
знаєш, як у кіно.
Вибач.
ВІКІ СЕСТРА
Так?
Ні, майже закінчила.
Дай мені ще кілька хвилин.
Так, не глуши.
І не опускай вікна. Тут забагато пилу.
Супер.
Чому ти це робиш?
Так?
Уже виходжу.
Ні, я можу сама його привести. Не хвилюйся.
Дякую.
Тепер уже не так смішно,
дотепнику?
Стривай.
-Розберімося. -Так.
Ти кажеш, що тебе викрали дві дівчини…
Так.
…які катували тебе лише через малюнок?
Так.
Малюнок Ісуса Христа? Така твоя історія?
Мамою присягаюся, усе так і було.
-Усе. -Не кажу, що не було.
Просто це… Як сказати?
-Дивно, розумієш? -Так. Дивно.
Таке не трапляється щодня в Уганді.
Знаю.
Припустімо, що так.
-Малюнок… -Так?
Що на ньому було?
Ну…
Ісус копає відро.
Ну звісно.
Підозрюю, ці дві дівчини - християнки.
-Можливо. -Чи думаєш, вони мусульманки?
Хіба в мусульман немає власного чувака?
Не знаю.
Може є, а може й ні. У мене не було можливості спитати.
Вона не була вдягнена в…
-Хіджаб. -Так, хіджаб.
Час настав.
Ти про що?
Настав час християнам знову стати екстремістами.
Що означає це «знову»,
«знову екстремістами»?
Зараз християни дружні.
Були часи, коли християнство було дуже екстремістським.
Гадаєш, колоністи припривли до Африки,
забрали нашу землю, дали нам книжки,
і всі це відразу з радістю прийняли,
співаючи й танцюючи «Кумбаю»?
Чорт, ні! Їх били, щоб підкорити.
Ти або віриш, або помреш.
Тож що це, якщо не екстремізм.
Отже, може, час настав.
Слухай,
у чому був жарт?
Чуваче, та не так це й смішно.
Розкажи мені жарт, а я скажу, смішний він чи ні.
Старий, ти в порядку?
Продовжуй.
Добре.
Отже, сюжет такий:
чоловік тримає зображення Ісуса.
А його друг…
Вибач. Хвилинку.
А його друг питає… Том.
Люблю давати персонажам життєві імена.
Том його питає:
«Що Ісус сказав своїй дружині,
перш ніж копнути відро?»
-В Ісуса була дружина? -Немає значення.
Припустімо, що це паралельний всесвіт.
Так має бути в жарті.
-Гаразд. Добре. -Ага
То що сказав Ісус своїй дружині?
Попросив її
відсунути відро трохи ліворуч
і вийняти рибу.
Не розумію.
Знаєш вираз «копнути відро»?
-Знаю. -Це означає «померти».
Я знаю.
Це як гра слів.
У цьому випадку жарт має подвійне значення.
Ісус копає справжнє відро, як у футболі.
А…
їй треба було вийняти рибу.
-Ні? -Ні.
-Гаразд. -Так.
Я маю робити це щотижня,
тож іноді в мене вичерпуються ідеї.
Може, пройди курс письменників.
Узагалі-то, у мене два дипломи, тож…
Що? Я близько шести місяців навчався в медуніверситеті.
Та справа не в цьому. Справа в тому,
що жарт був не таким і образливим, якщо чесно.
-Хтось точно подумав інакше. -Помилилися.
-Дідько! -Що?
Не на мої сидіння.
Що з ним сталося?
Гадаю, від їзди знудило.
Ні, перед усім цим.
Що сталося до цього?
Чув про «вбивцю з недопалками»?
-Чекай, це він? -Ні.
Можливо, він один зі свідків.
Чекай, а що ти чув?
Чув у новинах,
що він зазвичай нападає на родини
й спалює їх, лишаючи по собі недопалки від сигарет.
Якась божевільна пропаганда.
Знищує всі докази.
Чекай.
Це один зі свідків справи про сигарети, про яку ти казав?
Знаєш, коли ти сказав «свідок», не думав, що ти маєш на увазі, що він щось бачив.
Жах. Дуже захопливо.
Так.
Смерті людей - це дуже захопливо, хіба ні?
Я не це хотів сказати.
Старий!
Усе гаразд?
Старичку,
ви в порядку?
Як його звати?
Не знаю.
Чому його називають «убивцею з недопалками»?
Того іншого, серійного вбивцю.
Розгадка в імені.
Допоможи мені.
Я не можу.
Через руки.
Вибач.
Ходімо.
Це що, бананка?
Давненько їх не бачив.
Слухай, наступного разу, коли захочеш блювати,
скористайся цим, добре?
Прошу тебе.
Слухай, надіну наручник лише на одну руку.
Це трагічна історія Акол Рейчел.
Для тих, хто щойно приєднався:
Рейчел - 12-тирічна дівчина, яка померла після аборту вдома.
У школі не в курсі.
Батьки не знають, як це сталося, і…
Знаєш, гадаю, шину майже спустило.
Думаю, усе буде добре.
А це не той хлопець, якому стріляли в ногу?
Ні.
То був Бебе Кул. А це - Бобі Вайн.
Ага.
Ти не знаєш, хто такий Бобі Вайн?
Чуваче, а ти точно поліцейський?
Чув, що йому влучили в коліно.
У коліно чи стегно?
Чув, що в коліно.
Очевидно, куля відлетіла рикошетом.
Типу відскочила, розумієш?
Отаке от божевілля
-Хто тобі це сказав? -У газетах писали.
Гаразд.
Знаєш, що означає
прострелити коліно дев’ятиміліметровою експансивною кулею?
Усе.
Під «усе» я не маю на увазі нічого доброго.
Постріл у коліно, або колінну чашку, як зазвичай кажуть, -
огидний вчинок, щоб викликати біль і зашкодити людині.
Це так боляче, що існує не так багато англійських слів,
щоб описати цей ступінь болю.
В Уганді є відповідне слово.
Воно звучить як «окуїнґа».
Колінний суглоб - вузол із кісток, хрящів, м’язів і пучків нервових волокон.
Через таку складну структуру
куля, яка потрапляє в суглоб,
може пошкодити всі компоненти,
викликаючи роздроблення з кавітацією
та розриви.
Оскільки кістки багато, біль виникає майже миттєво.
Навіть зі зброї малого калібру, як у Патріка,
постріл у коліно може мати наслідки на все життя.
Кулі зроблені зі свинцю.
Синовія, що забезпечує амортизацію колінного суглоба, розчиняє свинець.
Куля, що застрягла в коліні, спричинить хронічне отруєння свинцем,
що може призвести до гіпертрофічного артриту -
важкої форми дегенеративної хвороби.
Скажімо, так і сталося. Твій друг…
-Він мені не друг. -Гаразд.
Він би отримав отруєння свинцем на все життя,
що аж ніяк не весело.
Судячи з того, як вони стрибають на сцені,
упевнений, що це була поверхнева рана.
Мабуть, наскрізна.
У будь-якому разі, краще, щоб тобі не стріляли в коліно.
Бо це дуже болюче місце для кульового поранення.
До речі, про біль,
як ти втік від набожних дівчат?
Власне, я не втік.
Вона…
Вони перевезли мене в інше місце -
сосновий ліс чи щось таке.
Якесь дивне місце.
Замовкни.
Чорт!
Лайно.
Ти робиш велику помилку.
Бо якби в тебе був бодай якийсь мозок
у тому непорозумінні, яке в тебе голова,
ти б мене зараз убила.
Я й убиваю тебе.
Ти помреш.
Правда?
Тоді чому я досі живий?
Чому я досі…
Помреш, бо я тебе поховаю.
Бачиш, у цьому й проблема.
Не знаю, що ти надумала…
але я виберуся з цієї ями.
Гарантую тобі.
Останній шанс.
Я вилізаю.
Останній шанс, або я вилізаю.
Гаразд, чому ми зупиняємося?
Цей ідіот дещо сказав.
Що він сказав?
Річ не в тім, що він сказав,
а в тім, як він це сказав.
Ти ж не думаєш, що він може вилізти з тієї ями?
НЕ ЗАБУДЬТЕ, ЩО ЦЕ ДОСІ ІСТОРІЯ З ЖИТТЯ!
-Так. -Господи.
Що в біса коїться в цій країні?
Знаю, друже. Якесь божевілля, так?
Безглуздя.
Ти б упізнав їхні обличчя?
Цих дівчат, які тебе викрали?
Упізнав би, якби побачив знову?
Одна з них уже мертва,
але упізнав би.
Я пам’ятаю ту, що втекла.
У неї були дуже маленькі очі.
-Трохи схожа на Бренду Фассі. -Гаразд.
-Тоді треба їхати у відділок. -Відділок?
Так. Маєш дати свідчення.
У нас є гарний художник - треба лише описати людей, яких бачив.
-Ага. -Принаймні з цього можна почати.
Обов’язково сьогодні?
Я не проти прийти в інший день.
Можу зайти у вівторок, коли відпочину.
Ні, треба зараз,
поки спогади в голові ще свіжі.
Обіцяю, це недовго.
До того ж, я сам відвезу тебе додому.
То де ти живеш?
Нтінда.
Перед супермаркетом «Таскіс».
Але зараз я їду до мами,
а це аж у Макіндьє, тож…
Добра риба.
Так, чудова рибка.
Вітаю, пані. Сподіваюся, цього разу зробите мені знижку.
Повісь там.
Дай йому.
Добре.
-Це щось релігійне? -Ні.
Просто колись підібрав.
Це речовий доказ?
Звісно ні.
Він здався мені гарним, тому взяв,
і він був далеко від місця злочину.
Називаю його своїм талісманом.
Зрозуміло.
Старий, поправлю наручники.
Схоже, тобі незручно.
ЖЕРТВИ ТАК І НЕ ДОЧЕКАЛИСЯ ПРАВОСУДДЯ ПОЛІЦІЯ ДОСІ НЕ ЗНАЙШЛА ВИННИХ
Напої подорожчали на 200 шилінгів.
Хочете, помию вам вітрове скло?
-Ні, не треба. -Це безкоштовно.
Можна мені?
Дякую.
Можна вже їхати.
Вікі!
Чекай, давай повільніше.
Що відбувається?
Що?
Зараз?
Гаразд, я приїду.
Добре.
Усе гаразд?
Сестра моєї дівчини.
Схоже, щось не так.
Хоче, щоб я приїхав додому.
Але вона в порядку чи…?
Не знаю. Моя дівчина вагітна, і в нас уже були викидні раніше,
тож я дуже сподіваюся, що це щось інше.
Мені треба швидко туди. Висаджу біля поліцейського відділка.
Коли зайдеш, спитай Боба.
Скажеш, що тебе привіз і відправив до нього Патрік.
Тобі зроблять фоторобот дівчат-викрадачок.
Набожних дівчат.
Вибач, але мені справді треба їхати, добре?
Добре.
-Бачиш там рекламу? -Так.
Блакитне тло, бовдур і слова білим на ній?
-Ресторан? -Ні.
Він пурпуровий. А я про синій із білими літерами.
-Так, побачив. -Добре.
Навпроти - червона вантажівка,
пожежна машина.
А просто навпроти неї - поліцейський відділок.
Піди туди.
Спитай Боба. Скажи, що тебе прислав Патрік.
Він знайде тобі художника фотороботів,
а потім я тебе заберу.
-Я… -Мені дуже треба їхати.
Навіть не знаю.
Вибач, але я справді мушу їхати.
Гаразд, а що буде з ним?
Певен, він не проти.
Ти ж не проти?
Схоже, що ні.
Ну добре.
Дякую.
-Синя з білими словами. -Ага.
-Навпроти вантажівки. Добре. -Так. Добре.
Моя сумка!
Я забув сумку.
Знаєш, я тут подумав - сідай.
Безвідповідально лишати тебе тут. Ти щойно зізнався у вбивстві.
Спершу заїдемо до мене, а тоді поїдемо у відділок.
Сідай і їдьмо.
-Це вбивство - самозахист в очах закону. -Звісно. Усі знають, що це був самозахист.
Патріку!
Вибач, що турбую,
але можна мені в туалет? Будь ласка.
Та без проблем.
Дякую.
-А знаєш що? -Так?
-Принеси мені ту рибу. -Що?
Ніколи не розумів, чому вішають рибу на решітку.
Навіщо це?
Щоб не класти смердючу рибу в машину. До того ж, так риба буде свіжою.
Вам варто прочитати цю книжку - «Щасливе місце»,
бо вона приведе вас туди, де ви зможете пізнати
свій внутрішній світ,
вирішити більшість власних проблем,
виховати дітей
належним чином, на шляху до саморозвитку…
Ванна. Дякую.
І, будь ласка,
бери коричневий рушник.
Добре, зрозумів.
Якщо по-малому, ми не змиваємо.
Що я із собою зробив?
Я не знаю!
Пістолет? А де Джозеф?
-Не знаю. -Ти не знаєш?
Не знаю.
Ти дурна?
Ні, слухай.
Треба, щоб ти уважно описала його зовнішність.
Він був високий? Низький?
Товстий? Я маю знати!
-Гадки не маю. -Чому вона мені не зателефонувала?
Чому не викликали поліцію? Мені не подзвонили.
Куди Дороті збиралася з усім цим?
-Не знаю! -Були в одній машині?
-В одній машині. -І ти…
Дідько.
Ми були в лісі…
Слухай, просто скажи, де Дороті.
Я не знаю!
У вас є мій номер. Треба було зателефонувати.
Ходімо в поліцію.
-Що? -Я маю дізнатися, де він.
Не знаю. Гадки не маю.
Мусила тікати, бо почула постріл…
Володіння зброєю - це незаконно.
Я вирішила поїхати, бо бачила, що він цілився в мене.
Патріку, це цей хлопець. Це він.
-Відчини двері. -Треба виламати двері.
-Я просто хочу поговорити. -Ламай двері!
Думаєш, я дурний? Та пішов ти.
-Ні, Патріку. Не роби цього. -Ні.
-Не тут. -Чому?
Бо смерть - це надто просто.
Будь ласка.
Повір, коли побачиш, що він зробив із Дороті,
зрозумієш, чому постріл у голову -
занадто швидка смерть для його сраки.
То що ти казав про кулі й колінні чашки?
А я пам’ятаю.
Ти казав, що вони відскакують.
Перевірмо.
Клянуся, припини видавати цей звук.
Припини цей надокучливий звук!
Стули пельку, або, присягаюся, прострелю інше коліно.
Клянуся, я тебе застрелю.
Вистрелю тобі і в іншу руку.
В усе, чого в тебе по парі.
Як твоє довбане лице.
Дволикий покидьок.
Хто він?
Дідько, про нього я забув.
Чувак з іншої хрінової справи.
Ви з Дороті?
Тепер ви викрадаєте людей?
Катуєте їх?
Стали набожними месницями?
Що відбувається… Та що з вами?
Що ще за набожні месниці?
Це не пов’язано з його релігією.
Це він тобі таке розповів?
Це неправда.
Цей хлопець.
Цей покидьок.
Не вір жодному його слову.
-Клятий брехун. -Клятий брехун і злодій.
Так і знав.
Знав, що цей сучий син брехав із першої хвилини.
Знав.
Розкажи мені все.
Він хлопець із новин.
Яких новин?
Пам’ятаєш дівчину-підлітка з новин?
Якусь там Акол?
Так, Дороті розповідала.
-Вона померла в лікарні Мулаґо? -Так.
До чого тут вона?
Але Дороті тобі не розповіла,
що вона потрапила до лікарні через цього свиняку.
Вона потрапила з невдалим абортом,
що, як ти розумієш, викликало занепокоєння в Дороті й іншого персоналу.
Дороті взялася за цей випадок і намагалася врятувати їй життя.
Але було вже запізно.
Спершу дівчина нічого не хотіла казати, але перед смертю
вона злякалася й розповіла Дороті, що сталося.
Вона завагітніла від нього,
а він спробував зробити їй аборт.
Думаю, він просто не хотів, щоб вона йшла до лікарні,
бо це б означало,
що люди дізнаються, що він на хер спить із 12-тирічним дівчам.
Знаєш, що він їй сказав?
Що він у біса лікар за сумісництвом.
Він і мені це казав, але я не повірив ані слову.
Казав, що вчився в медуніверситеті.
Ніякий він на хрін не доктор за сумісництвом.
Дитина померла,
бо пан збоченець, який сидить тут,
не хотів, щоб хтось дізнався, що він збоченець.
Але чому ви не прийшли до мене?
Ми збиралися.
Згодом.
Ти знаєш, що Дороті за законом не може говорити про пацієнтів, навіть з поліцією.
Та ну на хрін.
Якась там лікарська таємниця.
А ти знаєш, що для неї її робота.
Планувала змусити його зізнатися на плівку.
І з цим матеріалом прийти до тебе.
Ти бачила, що вона померла?
-Хто? Дороті? -Так.
Ти бачила, що вона померла?
Ні, я почула постріл і побачила її на землі.
Не знаю. Може, вона ще жива.
Слухай,
я справді хотіла тобі розповісти,
але все сталося так швидко.
Коли вона заїхала за мною в середу,
я не знала, що коїться, доки не приїхали до дому його мами.
Там ми його й знайшли.
Він курив під якимсь мостом.
Там ми його й схопили.
Робін?
Брюс?
А може, Стівен?
Боб?
Люк?
Як Люк Скайвокер?
Ейнштейн? Леус?
Це не обов’язково мають бути імена відомих людей.
Прибережи Леуса для своєї дитини.
Чесно, не хочу давати своєму малюку тупе ім’я
лише тому, що воно було в телепередачі.
А Ейнштейн…
А що не так з Ейнштейном?
Він був розумником, хіба ні?
«Що не так з Ейнштейном»?
Дитяче насильство, Ві.
Ось що не так.
Малюк має відповідати цьому імені, або з нього жартуватимуть у школі.
Мені подобається «Людвік». Оце круте ім’я.
Гадаю, приємно мати круте ім’я трохи з історією.
Це формує характер.
Альпінізм формує характер,
а не дивні імена.
Кожен має право на власну думку.
Камера працює?
Так.
Гаразд, мерзотнику.
Дивися в камеру отам
і розповідай правду.
Якщо збрешеш,
прострелю тобі яйця.
Щасти влучити в таку малу мішень.
Адже…
Тобто травма руки - це була брехня.
Але як ви хотіли отримати зізнання, поховавши його?
Він сказав, що ми поховали його живцем?
От виродок.
Треба перевірити голову,
бо я вірю в усе, що каже цей шмат лайна.
Це точно.
Але звідки в Дороті рушниця?
-Сказала, що взяла твою. -Моя була в…
До речі, крута сумка. У мене така сама.
Лайно!
Старий, ти в порядку? Що сталося?
Втратив контроль над машиною,
але все добре.
Сигаретки немає?
-Дякую. -Сигарети тебе вб’ють.
ВВЕДІТЬ PIN-КОД
Нуль, один, шість, нуль, дев’ять.
БОБ РОБОТА
Привіт, Патріку. Щодо того фото, яке ти мені надіслав.
Спочатку я не зіставив дані.
Та потім Ріта… Ти ж знаєш Ріту з бухгалтерії?
Побачила його в мене на столі й спитала, чи розв’язали ми цю справу?
А я спитав: «Яку справу?»
А вона все торочила про справу, над якою ми працювали.
Пам’ятаєш, де сусіди звинуватили старого у відьомстві
й спалили його будинок із донькою та онукою?
ПАТРІК АССІМВЕ
Ага, оцей.
Приходив кілька разів у відділок
і казав, що відьомство - це змова, щоб убити його й забрати землю.
Але він не міг цього довести, тому справа не посунулася.
Хай там як, нам здалося дивним те,
що він свідок у справі «вбивці з недопалками».
Неприємності переслідують старого.
Допитаємо його ретельніше, коли приїдете.
ДВА ТИЖНІ ПО ТОМУ
Батьки десь близько?
Так. А що?
Браття, я з усім розберуся.
Переклад субтитрів: Ольга Ковальова