Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Evenimentele pe care le veți vedea au avut loc în Nadunget acum trei ani.
La cererea supraviețuitorului, numele au fost schimbate.
Restul a fost povestit exact cum s-a întâmplat.
Bine ați revenit la ediția specială a serialului Infractori demascați!
Sunt gazda voastră, Walusimbi Josh.
Acum 18 luni,
o familie de opt persoane din Mutundwe a fost ucisă brutal.
După două zile, o alta de patru, fără nicio legătură în Nateete,
a fost ucisă la fel de brutal.
Două acte de violență aparent întâmplătoare atunci
s-au dovedit a fi începutul unora dintre cele mai grave,
dacă nu a celor mai grave crime în serie văzute în această țară.
Ucigașul, pe care presa l-a poreclit „Ucigașul cu chiștoc”,
e nemilos și pare să nu aibă niciun motiv.
Nu ia nimic de la victime,
dar se știe că lasă mereu în urmă câteva lucruri.
Un filtru de țigară lângă corp e, de obicei, propriu victimelor.
Dar cel mai mult se remarcă faptul că a lăsat mereu un martor.
O singură persoană pe care o lasă mereu neatinsă.
Avem 14 martori acum
și suntem la fel de departe de a-i afla adevărata identitate.
Acum, ca să ne ajute să intrăm în mintea acestui…
Nu voi spune „animal”. Dar și ele ucid pentru hrană.
Sunt alături de psihologul criminalist, profesorul Mahmood Sali.
- Dle profesor, bun venit! - Mulțumesc pentru invitație!
Vă rog să spuneți pe scurt cine sunteți și ce faceți.
Sunt neurocercetător,
profesor la Universitatea Makerere
și autor al cărții Locul fericit.
În ultimii 20, 23 de ani,
am studiat comportamentul uman…
MAMA
…pe baza genelor, neuroreceptorilor, dopaminei,
astfel de lucruri bune.
Grozav!
În legătură cu întrebarea de pe buzele tuturor.
De ce ar putea face asta? Care ar putea fi motivul?
Un scorpion încearcă să traverseze un râu.
- Asta e o…? - E o pildă.
Un scorpion încearcă să traverseze un râu.
Întâlnește o broască pe aceeași parte a râului
și se întoarce spre broască și întreabă:
„M-ai putea ajuta trecându-mă râul?”
Broasca, fiind o ființă atentă,
se întoarce spre scorpion și îi zice:
„Te-aș fi trecut râul,
dar nu pot, fiindcă ești scorpion.
Ai putea să mă înțepi și mor.”
Scorpionul e uimit de răspuns și îi zice:
„Dar de ce aș vrea să te înțep în timp ce merg pe spatele tău?
Ar însemna să ne înecăm amândoi și să murim.
Nu are nicio logică.”
Broasca s-a gândit și a înțeles logica.
Așa că îi spune:
„Sari pe spatele meu și o să te trec râul.”
Și au pornit în călătorie pașnic.
Dar, la jumătatea râului,
scorpionul o ia razna,
înnebunește.
Înțeapă broasca.
Șocată, pe moarte,
broasca se întoarce, se uită la scorpion și întreabă de ce.
„Scorpionule, de ce m-ai înțepat?
Acum vom muri amândoi.”
Scorpionul zice: „Îmi stă în fire.
Înțep. Asta fac.”
De ce vă spun povestea asta?
Uneori nu există un motiv.
Mai ales când privești acest caz, în care victimele nu au legătură.
Fără această legătură între victime…
Te simți bine?
Da, mă simt bine.
- Mergi în oraș? - Da. Acolo merg.
Trebuie să ajung în oraș.
Ești singur?
Da, sunt singur.
Atunci, bine.
Poți să-ți ridici bluza și să te rotești?
Scuze! Poftim?
De ce?
Arme, cuțite.
Știi că e un nebun aici, nu?
Da.
Mă asigur că nu ești dintre ticăloși.
În plus, sunt polițist.
Bine.
Bine, ajunge!
E o geantă faină, apropo. Am una identică.
Mersi!
Geanta?
Bine.
Doar niște geci și niște boxeri.
Bine, ajunge! E în regulă.
Dacă nu stai aici cu ea, e în regulă.
- Da. - Pune-o în spate și vino!
Bine.
Lasă-l pe el! E în regulă.
De ce e…
De ce e încătușat? E periculos?
Ți se pare periculos?
E doar preventiv.
Procedură standard. Ai încredere în mine!
Dacă ai sta în spatele meu, ar trebui să te încătușez și pe tine.
IEPURELE ALB
Hai! Urcă!
Trage!
Nu, nu încuietoarea. Tu…
Trage!
Cred că e timpul să repar aia.
Păstrează-ți calmul! Bucură-te de zi pe parcursul ei!
Am aici o carte cu titlul Locul…
…și te va ajuta să descoperi cum poți fi mai fericit în viață.
Profesorul Sali ne spune că volumul său va fi răspunsul tău la…
Ce… Scuze!
Da, Bob?
Bine. Ce faci?
Nu, nu e adevărat.
Poate ar trebui să vorbești cu căpitanul.
A zis să iau martorul de acolo
și exact asta am făcut.
Fiindcă sunt pe drum.
De ce nu trimiți tipi în uniformă? Vor fi încântați să o facă.
Nu avea act de identitate.
Și nu vorbește, așa că…
Ți-am trimis o poză cu el pe WhatsApp.
De ce ți-aș trimite cu picioarele lui? Sigur că ți-am trimis cu fața.
Știi că ar trebui să fiu în concediu?
Haide!
De ce nu…
O să fiu acolo cam într-o oră.
Nicio problemă.
- Îmi pare rău. - Nu. Nu-i nimic.
- Îmi împrumuți, te rog… - Sigur.
- Trebuie să-i zic mamei că sunt bine. - Da. În regulă.
E blocat.
Zero, unu.
- Zero, unu. - Zero, șase.
Zero, șase.
- Zero, nouă. - Da.
- Zero, unu… Bine. Mersi! - Zero, unu, zero, șase, zero, nouă.
Mamă?
Da.
Sunt Jim.
Jim, da.
Da, sunt bine.
Nu am telefonul la mine.
Folosesc numărul unui prieten, da.
Mamă!
Mă auzi?
Da, spuneam că nu am telefonul la mine.
L-am împrumutat pe ăsta de la un prieten.
Mamă, ți-ai amintit să-ți iei pastilele?
Și ieri?
Nu, n-am uitat să sun. Tocmai am avut…
Alo!
Alo! Mamă!
Alo!
- Alo! - Cred că e din cauza rețelei.
Mulțumesc mult!
Deci, Jim.
E prescurtarea de la Jimmy?
Nu.
E doar Jim.
Știi tu.
- Precum comicul Jim Carrey. - Jim Carrey?
N-am auzit de el. E cunoscut?
Da.
Foarte cunoscut.
A jucat în câteva filme foarte amuzante în anii '90.
Ace Ventura, Masca, Dumnezeu pentru o zi.
E un tip amuzant.
E vreun infractor?
Cine? Jim Carrey?
Nu. Mă refer la el.
Mă îndoiesc.
Aia nu merge.
Nu merge.
Ai nevoie de un șervețel? Am un pansament.
Da. Ar fi grozav.
Ce naiba ai pățit?
E…
E o poveste lungă, frate.
Ador poveștile și avem timp.
Știi expresia:
„Nicio faptă bună nu rămâne nepedepsită”?
Da, am…
- Am auzit de ea. - Bine.
Ai zice că, luându-te, am făcut o faptă bună?
Da, a fost un lucru foarte bun
și Domnul să te binecuvânteze pentru asta!
Bine, să-ți povestesc o întâmplare!
Pe la vreo opt ani, aveam o prietenă, Susan.
Îți amintești serialul Diff'rent Strokes? E din anii '80.
- Da. - Cu puștiul ăla de culoare. Cum îl chema?
- Arnold… - Arnold…
- Arnold Jackson. Da. - Da.
Arăta exact ca Arnold Jackson.
Era cu doi ani mai mică decât mine, dar părea cu cinci ani mai mare.
Eu și fratele mai mic jucam cu ea bladda,
fiindcă era singurul copil de vârsta noastră din cartier.
- Nu știi bladda, nu? - Nu.
Să-ți explic!
Bladda era un joc îndrăgit în Africa de Est la începutul anilor '90.
Nu se știe inventatorul, fiind răspândit de Elizabeth Naggayi.
Ca la coardă, trebuia să ai minimum trei jucători.
Doi jucători stăteau față în față. Legau o sfoară în jurul gleznelor.
Unul sau mai mulți jucători stăteau în fața sforii
și săreau pe rând în interiorul ei.
Scopul jocului e să nu aterizezi pe sfoară.
Dacă aterizai pe sfoară, luai locul celor care o țineau.
Dacă săreai peste sfoară, continuau să o ridice.
Dacă terminai, dacă o ridicau până la subraț,
treceai la un singur picior.
Cei doi jucători de la capăt pun sfoara în jurul unui picior
și sari peste sfoară fără să aterizezi pe ea.
Din păcate, nimeni nu mai joacă azi acest joc,
neputând fi descărcat.
Tatăl lui Susan lucra la Posta Uganda,
ceea ce era o slujbă bună atunci.
Da.
Totuși, când a murit tatăl lui Susan,
Susan și mama ei s-au mutat în cartierul nostru.
Era, probabil, singura persoană din tot districtul cu telefon.
Și asta, în anii '80.
Trebuia ca și bogătașii să facă rezervare înainte pentru telefon,
cum îți poți imagina.
Inutil să spun
că locuința cu un dormitor era ca o atracție turistică.
Oamenii intrau mereu ca să folosească telefonul,
iar unii chiar să vadă telefonul.
Deci, de revelion, în 1988, ploua torențial.
Cu tunete. Era o nebunie afară.
O femeie în vârstă, de vreo 60 de ani,
udă leoarcă,
trece prin cartier bătând la uși.
Am presupus că e în căutare de adăpost
și eram singurul din casă treaz,
așa că, evident, nu am deschis.
Dar m-am uitat.
M-am uitat pe geam și am văzut-o mergând de la o casă la alta.
Așa că a ajuns la casa mamei Susan.
Cum îți poți imagina,
majoritatea vor deschide unui străin doar dacă le aduce foloase.
Mulți vecini ezitau să deschidă ușile.
Așa că a înaintat până la casa mamei Susan.
În acea dimineață, ne-am trezit în locul unei crime.
Patru oameni fuseseră uciși în timpul ploii.
O persoană a fost strangulată,
celelalte trei, înjunghiate mortal.
Casa mamei Susan
era goală.
Hoții au folosit zgomotul ploii ca să-și mascheze activitățile
și aproape că au golit jumătate din cartier.
Și bătrâna?
Bătrâna făcea parte din asta. Făcea parte din toată povestea.
Ca momeală.
Poate că mama Susan a crezut că vrea să folosească telefonul. Nu știu.
Dar i-a deschis bătrânei drăguțe și a suferit pentru asta.
Infractorii folosesc o aparență nevinovată ca lumea să deschidă ușile.
Mama Susan a deschis ușa și a plătit cu viața.
Morala poveștii e următoarea:
fapta bună nu e mereu cea corectă.
În cazul ăsta, tu.
Da? Eu? Poftim?
Ce e cu mine?
Te superi dacă fumez?
La naiba! Mi-am uitat țigările.
Deci, Ucigașul cu chiștoc umblă omorând oameni.
Apoi, ești tu,
un tânăr care pare nevinovat, cu răni ca după bătaie.
Nu știu ce ar zice mama Susan despre asta,
dar am o ipoteză.
Vrei să spui că mă prefac că sunt altcineva?
Nu asta am zis.
Spun că ești foarte încordat în privința poveștii.
Poate ai prefera ipoteza mea.
Uite ce e!
Nu sunt infractor, bine?
Sunt…
Ce? Un tip foarte ghinionist.
În ultimele două zile, viața mea a fost,
negăsind un cuvânt mai bun, o nebunie. Sincer.
Norocoșii nu-și dau seama că sunt norocoși până nu e prea târziu.
Tu, de exemplu.
Probabil că ți-a fost mai bine acum o săptămână,
dar abia azi ți-ai dat seama de asta.
Dar acum, sosind ziua de azi,
e prea târziu să ai ce ai avut acum două zile.
Tot mai crezi că povestea ta e prea lungă sau preferi să mergem pe ipoteza mea?
În caz că insigna mea nu era destul de strălucitoare.
Bine.
Uite ce s-a întâmplat!
Săptămâna trecută, miercuri… Când? Nu. Marți? Miercuri? Miercuri.
Eram în apartamentul meu,
încercam să termin niște desene pentru muncă.
Sunt caricaturist la Săptămânalul Kampala
și creăm personaje nebunești și interesante.
Bine.
Da.
Cred că a intrat cineva și m-a drogat,
fiindcă m-am trezit într-o clădire oarecare, legat de scaun,
ca în filme.
Scuze!
VICKY SORĂ
Da?
Nu, aproape am terminat.
Mai lasă-mă câteva minute!
Da. Las-o pornită!
Și nu lăsa geamul jos! Prea mult praf aici.
Super!
De ce faci asta?
Da?
Ies imediat.
Nu, îl pot aduce eu. Nu-ți face griji!
Mersi!
Acum nu mai e așa de amuzant, nu,
haiosule?
Stai!
- Stai să înțeleg! - Da.
Îmi spui că ai fost răpit de două fete…
Da.
…care te-au torturat din cauza unui desen?
Da.
Cu Iisus Hristos? Asta e povestea ta?
Jur pe sufletul mamei, toate astea s-au întâmplat.
Nu spun că nu s-a întâmplat. Spun că e… Care e cuvântul?
- E ciudat. - Da. Ciudat.
Asta nu se întâmplă în Uganda.
Știu.
Să zicem că s-a întâmplat!
- Desenul. - Da?
Despre ce era?
Ei bine…
- Iisus făcându-se oale și ulcele. - Sigur că da.
Înțeleg că cele două fete erau creștine.
- Poate. - Sau spui că erau musulmane?
Pentru că musulmanii nu au propriul tip?
Nu știu.
Poate că da, poate că nu. N-am apucat să întreb.
Nu era îmbrăcată în…
- Hijab. - Da, e hijab.
Era și timpul.
- Cum adică? - Ca creștinii să devină iar radicali.
- Cum adică „iar”, „iar radicali”? - Creștinii sunt prietenoși acum.
Într-o vreme, creștinii erau radicali.
Oare coloniștii au venit în Africa,
ne-au luat pământul, ne-au dat cărți
și toți au fost convinși ușor de planul lor,
cântând și dansând „Kumbaya”?
Nici gând! I-au supus cu forța.
Ori crezi, ori mori.
Da, dacă asta nu e radicalism, atunci nu știu ce e.
Da, poate că era și timpul.
Deci, care era gluma?
Nu e chiar așa de amuzant.
Spune-mi gluma și îți spun dacă e amuzantă sau nu.
Bătrâne, te simți bine?
Continuă!
Bine.
Cadrul e ăsta:
cineva ține o poză cu Iisus, da?
Și prietenul lui…
Scuze! O clipă.
Iar prietenul lui îl întreabă… Tom.
Îmi place să dau personajelor nume cu care te poți identifica.
Tom îl întreabă:
„Ce i-a zis Iisus soției lui înainte să se facă oale și ulcele?”
- Iisus avea soție? - Nu contează.
Să presupunem că e un univers alternativ! Așa e gluma.
- În regulă. Bun. - Da.
Atunci, ce i-a spus Iisus soției sale?
A rugat-o
să împingă oala puțin spre stânga
și să scoată peștele.
Nu înțeleg.
Știi expresia „a se face oale și ulcele”?
- O știu. - Da, „a fi mort de mult”.
Știu.
E ca un joc de cuvinte.
În cazul ăsta, gluma are sens dublu.
Iisus lovește o oală, ca pe o minge de fotbal.
Și…
ea a trebuit să scoată peștele.
- Nu? - Nu.
- Bine. - Da.
Trebuie să fac unul săptămânal, așa că uneori rămân fără idei.
- Înscrie-te la un curs de scriere! - Am două specializări, deci…
Ce e?
Am fost la Medicină vreo șase luni.
Dar nu asta e ideea, ci că gluma nu a fost atât de jignitoare.
- Cuiva așa i s-a părut. - Au greșit.
- La naiba! - Ce e?
Nu pe scaunele mele!
Ce e cu el?
Cred că a avut rău de mașină.
Nu, înainte de asta. Ce s-a întâmplat cu el înainte de asta?
Îl știi pe Ucigașul cu chiștoc?
- Stai! El e? - Nu.
Probabil că e doar unul dintre martori.
Stai! Ce ai auzit?
Am auzit la știri
că, de obicei, țintește familii
și le arde cu chiștoace pe fund.
O propagandă nebunească din asta.
Și șterge toate probele.
Stai! E un martor de la treaba cu țigările despre care ai vorbit?
Când ai zis „martor”, nu credeam că asta vrei să zici.
E o nebunie. Foarte palpitant.
Da. Faptul că mor oameni e ceva foarte palpitant, nu?
Nu asta am vrut să spun.
Bătrâne!
Te simți bine?
Șefule!
Ești bine?
Cum îl cheamă?
Nu știu.
De ce crezi că i se zice „Ucigașul cu chiștoc”?
Nu, celuilalt ucigaș în serie.
Indiciul e în nume.
Vino să mă ajuți!
Sunt inutil. Mâinile mele. Scuze!
Să mergem!
Aia e o borsetă?
Nu le-am văzut de mult timp.
Ascultă! Data viitoare când vrei să vomiți…
folosește asta, te rog! Bine?
Te rog.
Acum o să-ți pun cătușe doar la o mână.
E povestea tragică a lui Akol Rachel.
Pentru cei care mi se alătură,
Rachel e copilul de 12 ani care a murit după un avort acasă.
Școala nu știe.
Părinții nu știu cum s-a întâmplat asta și…
Cred că roata e aproape dezumflată.
Cred că o să ne descurcăm.
Nu e tipul împușcat în picior?
Nu.
Acela era Bebe Cool. El e Bobi Wine.
Da.
Nu știi cine e Bobi Wine?
Ești sigur că ești polițist?
- Am auzit că a fost împușcat în rotulă. - În rotulă sau în coapsă?
Am auzit că era rotula.
Se pare că glonțul a ricoșat.
Și-a schimbat direcția.
- Mamă! - Nebunii din astea.
- Cine ți-a zis asta? - Scria în ziare. Adică…
Bine.
Știi ce înseamnă
să fii împușcat în genunchi cu un glonț de 9 mm?
Totul.
Și, spunând asta, nu mă refer la nimic bun.
Împușcarea în genunchi, cum e numită în mod obișnuit,
e un mod urât de a cauza durere și de a afecta corpul uman.
E atât de dureroasă, încât nu există multe cuvinte
care să descrie nivelul de durere asociat ei.
În Uganda, avem un cuvânt.
Se numește „okuyinga”.
Articulația genunchiului e un grup de oase, cartilaj, fibre musculare
și fascicule nervoase.
Având pachetul complet,
un proiectil care străpunge articulația poate distruge toate acestea,
creând perforare prin zdrobire și leziuni prin rupere.
Prezența atâtor oase duce la dureri imediate.
Chiar și cu un pistol de calibru mic, ca cel al lui Patrick,
împușcarea în genunchi poate avea efecte pe viață.
Gloanțele sunt din plumb.
Lichidul sinovial
care asigură amortizarea articulației genunchiului dizolvă plumbul.
Dacă ai plumb în genunchi, asta va cauza otrăvire cronică cu plumb,
care ar putea duce la artrită hipertrofică,
o formă severă a bolii degenerative.
Să zicem că așa s-a întâmplat! Prietenul tău…
- Nu e prietenul meu. - Bine.
L-ar aștepta o viață de otrăvire cu plumb,
ceea ce nu e distractiv.
Judecând după cum sar pe scenă,
pun pariu că a fost o rană superficială.
Probabil, un glonțul care a ieșit.
Oricum, nu vrei să fii împușcat în genunchi.
E un loc foarte dureros în care să fii împușcat.
Apropo de durere, cum ai scăpat de fetele credincioase?
Nu am scăpat în sine.
Ea…
M-au dus în alt loc,
într-o pădure de pini, într-un loc ciudat.
Taci!
Futu-i! La naiba!
Faci o mare greșeală, știi asta?
Dacă ai avea creier în acea imitație de cap,
m-ai omorî imediat.
Te omor.
O să mori.
Da?
Atunci, de ce mai trăiesc?
De ce mai…
O să mori îngropat.
Da, asta e problema.
Nu știu ce părere ai…
dar ies din gaura asta.
Garantat.
Ultima șansă. Ies.
Ultima șansă sau ies.
Bine, de ce ne oprim?
E ceva ce a zis idiotul.
Ce a zis?
Nu e vorba de ce a zis.
Ci de cum a zis-o.
Nu crezi că ar putea ieși din gaură, nu?
NU UITA, E TOTUȘI O POVESTE ADEVĂRATĂ!
Mamă!
- Da. - Iisuse Hristoase!
Ce naiba se întâmplă în țara asta?
Știu. E o nebunie, nu? E absurd.
Le-ai recunoaște fețele?
Mă refer la răpitoare.
Le-ai recunoaște fețele revăzându-le?
Una dintre ele e moartă acum, dar da.
Mi-o amintesc pe cea care a scăpat.
Avea ochi foarte mici. Parcă…
- Semăna cu Brenda Fassie. - Bine.
- Atunci ar trebui să mergem la secție. - La secție?
Da. Trebuie să dai o declarație.
Avem un desenator bun.
Trebuie doar să-i descrii pe cei văzuți și măcar el ne poate oferi un început.
Trebuie să fie azi?
Nu mă deranjează să vin în oricare altă zi.
Aș putea veni marți, după odihnă.
Nu, trebuie acum,
cât amintirea e încă proaspătă.
Promit că nu va dura mult.
În plus, te duc eu acasă.
- Unde ai zis că stai? - Ntinda.
Chiar înainte de Tuskys.
Dar acum mă duc la mama și asta e tocmai în Makindye, deci…
Ăla e pește bun.
Da, pește grozav.
Bună ziua, doamnă! Sper să primesc reducere de data asta.
Pune-l acolo!
Dă-i asta!
Bine.
- E religios? - Nu.
E ceva ce am luat.
E o probă?
Sigur că nu.
Mi s-a părut frumos, așa că l-am luat. Era departe de locul crimei.
- Îmi place să-i zic „talismanul meu”. - Bine.
Bătrâne, o să-ți aranjez cătușele. Nu par foarte comode.
VICTIMELOR NU LI S-A FĂCUT ÎNCĂ DREPTATE POLIȚIA NU ARE ÎNCĂ PE CINE CONDAMNA
Băutura s-a scumpit cu 200 de șilingi.
Vrei să-ți curăț parbrizul?
- Nu, e în regulă. - E gratis.
Pot să o iau?
Mulțumesc!
Poți să pleci.
Vicky!
Stai, ia-o mai ușor!
Ia-o mai ușor!
Ce se întâmplă?
Poftim?
Acum?
Bine, lasă-mă să vin!
Bine, domnule.
E totul în regulă?
E sora iubitei mele. Cred că s-a întâmplat ceva.
Vrea să mă duc acasă acum.
Dar se simte bine sau…?
Nu știu. Iubita e însărcinată
și am avut avorturi spontane, deci…
Sper că nu e cazul.
Va trebui să mă grăbesc, dar lasă-mă să te duc la secție!
Când ajungi acolo, întrebi de cineva pe nume Bob.
Spune-i că te-a adus și te-a trimis Patrick!
Așa că ți se poate face o schiță pentru fete,
pentru răpitoare, pentru credincioase.
Îmi pare rău, dar chiar trebuie să plec, bine?
Bine.
- Vezi panoul de acolo? - Da.
Albastru, cu fraierul ăla, cu acele cuvinte albe?
- Restaurantul? - Nu.
Ăla e mov. Cel albastru, cu acele cuvinte albe.
- Da. L-am văzut. - Da.
Vizavi e un camion roșu, o mașină de pompieri.
Dar chiar vizavi, e o secție de poliție.
Vreau să mergi acolo.
Întreabă de Bob! Spune-i că te-a trimis Patrick!
O să-ți aducă desenator și, când termină,
vin să te iau, bine?
- Eu… - Chiar trebuie să plec.
Nu știu, frate.
Îmi pare rău, dar trebuie să plec.
Bine. Cum rămâne cu el?
Sunt sigur că nu se supără.
Te superi?
Cred că nu.
Bine.
Mersi!
- Albastru, cuvinte albe pe el. - Da.
- Vizavi de camion. Bine. - Da. Bine.
Geanta mea!
Mi-am uitat geanta.
De fapt, urcă!
E iresponsabil să te las aici.
Tocmai ai mărturisit o crimă.
Hai mai întâi la mine și apoi, la secție!
Intră! Să mergem!
Iar crima e autoapărare în fața legii.
Desigur. Vino! Toți știu că e autoapărare.
Patrick!
Scuze că te deranjez, dar pot să merg la toaletă? Te rog?
- Bine. Nicio problemă. - Mersi!
- De fapt, știi ce? - Da?
- Adu-mi peștele! - Ce?
N-am înțeles niciodată chestia cu peștele pe grătar.
Despre ce e vorba?
Nu vrei pește mirositor în mașină. În plus, ajută să-l menții proaspăt.
De asta trebuie să citești cartea, Un loc fericit,
pentru că te duce în acel loc în care poți să-ți descoperi sinele,
să-ți rezolvi multele problemele,
să-ți crești copiii
într-un mod înălțător, într-o autodezvoltare…
- Baie. - Mersi!
Și, te rog, folosește prosopul maro!
- Bine! Am priceput. - Apropo, nu tragem apa după pipi.
Ce mi-am făcut?
O armă? Unde e Joseph?
- Nu știu. - Nu știi?
Nu știu.
Ești proastă?
Nu, ascultă! Ascultă!
Trebuie doar să-mi spui cum arată.
Era înalt? Era scund? Era gras? Trebuie să știu!
- Nu știu. Habar n-am. - De ce nu m-a sunat?
De ce nu ai chemat poliția?
Trebuia să mă suni. Unde se ducea Dorothy cu astea?
- Nu știu! - În aceeași mașină?
- O aveam pe aceeași. - Și ești…
Futu-i!
Doar…
Nu știu!
Aveți numărul meu. Trebuia să mă suni.
Să mergem la poliție!
- Poftim? - Trebuie să știu unde e.
Nu știu. Habar n-am. A trebuit să plec auzind o împușcătură…
E ilegal să ai armă.
Am hotărât să plec văzându-l îndreptând arma spre mine.
El e tipul, Patrick. El e.
- Deschide ușa! - Trebuie să spargi ușa.
- Vreau doar să vorbim. - Sparge ușa!
Mă crezi prost? Să ți-o trag!
- Nu, Patrick! Nu face asta! - Nu!
- Nu aici. - De ce?
Fiindcă moartea e prea ușoară.
Te rog.
Crede-mă!
Când o să vezi ce i-a făcut lui Dorothy, o să înțelegi de ce a-l împușca în cap
e o moarte prea rapidă pentru el.
Ce ai zis despre gloanțe și rotule?
Îmi amintesc.
Ai zis că ricoșează. Să aflăm!
Jur că ar trebui să nu mai scoți sunetul ăla enervant.
Taci naibii sau jur că te împușc în celălalt genunchi!
Jur că te împușc.
Te împușc și în celălalt braț.
Practic, ai câte două.
Ca fața ta nenorocită.
Ticălos cu două fețe.
El cine e?
La naiba! Am uitat de el.
E un alt tip de la un caz.
Tu și Dorothy?
Acum răpiți oameni, nu? Torturați oameni?
Deveniți răzbunătoare religioase?
Ce se…? Cine sunteți?
Cum adică „răzbunătoare religioase”?
Nu a avut nicio legătură cu religia lui.
Asta ți-a spus?
Nu e adevărat.
Tipul ăsta. Ticălosul ăsta.
Nu ar trebui să crezi niciun cuvânt zis de el.
- E un mincinos nenorocit. - Mincinos și hoț!
Știam. Știam că nenorocitul ăsta minte de când l-am văzut.
Știam!
Spune-mi tot!
E tipul de la știri.
Ce știri?
Îți amintești de adolescenta de la știri, Akol cumva?
Cred că Dorothy mi-a zis de ea. A murit la Spitalul Mulago?
Ce legătură are cu asta?
Dorothy nu ți-a zis că porcul ăsta a trimis-o la spital.
A venit cu un avort făcut prost,
care, cum îți imaginezi, le-a îngrijorat pe Dorothy și pe celelalte asistente.
Dorothy și-a preluat cazul și a încercat să-i salveze viața.
Dar era puțin prea târziu.
La început, fata nu a vrut să spună nimic.
Dar, chiar înainte să moară,
s-a speriat și i-a zis lui Dorothy ce s-a întâmplat.
A lăsat-o gravidă, a încercat să-i facă avort.
Presupun că e fiindcă că nu voia să meargă la spital,
pentru că, dacă mergea la spital,
lumea afla că se culca cu o fată de 12 ani.
Știi ce i-a zis?
I-a zis că e doctor cu jumătate de normă.
Da, mi-a zis și mie. N-am crezut nimic.
Că a fost la Medicină.
Doctor cu jumătate de normă, pe naiba.
Un copil a murit
doar pentru că dl Pervers
nu voia să afle nimeni că e un pervers.
Dar de ce nu ați venit la mine?
Urma să o facem în cele din urmă.
Dorothy nu poate vorbi despre pacienți cu nimeni, nici cu poliția, conform legii.
La naiba cu asta!
E o chestie de confidențialitate între doctor și pacient.
Și știi cum e cu slujba ei.
Plănuia să-l înregistreze mărturisind.
Și, cu înregistrarea aceea, venea la tine.
Chiar ai văzut-o murind?
- Pe cine? Pe Dorothy? - Da. Ai văzut-o murind?
Nu. Am auzit împușcătura și am văzut-o pe jos.
Nu știu. Poate că e încă în viață.
Uite ce e! Voiam să-ți povestesc tot,
dar totul s-a întâmplat foarte repede.
Când Dorothy m-a luat miercuri,
nu știam ce se petrece până nu am ajuns acasă la mama lui.
Acolo l-am găsit.
L-am găsit sub un pod fumând.
Așa l-am prins.
Robin?
Bruce?
Ce zici de Steven? Bob?
Luke?
Ca în Luke Skywalker?
Einstein? Leusas?
Știi că nu trebuie să fie toate numele unor faimoși.
Păstrează-l pe Leusas pentru când vine copilul!
Nu vreau să-i dau copilului un nume prostesc
fiindcă îl purta cineva dintr-o emisiune TV.
Acum, Einstein…
Ce are Einstein? Era un tip deștept, nu?
„Ce are Einstein?”
E abuz asupra copiilor, Vee. Asta e problema.
Trebuie să fie la înălțimea numelui sau să fie ținta glumelor la școală.
Îmi place numele Ludvik. E un nume fain.
Cred că e drăguț să ai un nume fain, cu puțin trecut.
Te întărește.
Urcatul munților te întărește, numele ciudate, nu.
Să nu ne certăm!
Camera e pornită?
Bine, ciudatule!
O să te uiți direct în camera aia
și o să spui adevărul.
Dacă minți, te împușc în testicule.
Baftă la a trage într-un obiectiv atât de mic! Fiindcă…
Deci rana de la mână era o minciună.
Dar cum să obții mărturisirea dorită îngropându-l?
Ți-a zis că l-am îngropat de viu?
Nenorocitul!
Trebuie să fiu nebun
să cred ceva din ce a zis nemernicul ăsta.
Evident.
Iar Dorothy de unde a luat arma?
- A zis că a luat-o pe a ta. - Era în…
E o geantă faină, apropo. Am una identică.
La naiba!
Bătrâne, te simți bine? Ce s-a întâmplat?
Da. Am pierdut controlul mașinii, dar sunt teafăr.
Ai vreo țigară?
- Mulțumesc! - Țigările te vor omorî.
INTRODUCEȚI CODUL
Zero, unu, șase, zero, nouă.
Bună, Patrick! În privința pozei trimise mai devreme.
N-am găsit imediat o potrivire.
Dar Rita… O știi pe Rita de la Contabilitate?
Da, a găsit-o pe biroul meu și m-a întrebat dacă s-a rezolvat cazul.
Așa că am întrebat-o ce caz.
Apoi a continuat să vorbească despre cazul la care lucrasem.
Cel în care vecinii bătrânului l-au acuzat de vrăjitorie
și i-au ars casa
cu fiica și cu nepoata înăuntru?
Acela. A venit la secție de câteva ori
pretinzând că vrăjitoria e un complot pentru a-l ucide și a-i lua pământul.
Dar nu avea cum să dovedească, așa că acel caz nu a avansat.
Oricum, ni s-a părut foarte ciudat
că e martor la chestia cu Ucigașul cu chiștoc.
Parcă acest bătrân atrage necazurile.
Oricum, îi mai punem întrebări când veniți aici.
DUPĂ DOUĂ SĂPTĂMÂNI
Părinții sunt pe-aici?
Da. De ce?
Fraților, lăsați-mă să rezolv!
Subtitrarea: Monica Tarău